Справа № 823/1830/16
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1830/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смеш Продакт» до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення - рішення від 16 серпня 2016 року №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення - рішення від 16 серпня 2016 року №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовою особою відповідача проведено перевірку в приміщенні ДПІ у м. Черкасах платника податку - ТОВ «Смеш Продакт» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань по податку на додану вартість; за наслідками перевірки складено акт від 02 серпня 2016 року №3172/23-01-12-02/39754281.

Актом перевірки встановлено, що в порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 57.1 статті 57 ПК України позивач протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість, що визначені уточнюючим розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 19.07.2016 № (дата виникнення податкового боргу 20.07.2016); так, товариством погашено податковий борг у сумі 40853,53 грн 20.07.2016 (кількість днів затримки 1 день); у сумі 6493,47 грн 29.07.2016 (кількість днів затримки 10 днів).

16 серпня 2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №, яким на підставі акту перевірки до позивача застосований штраф у сумі 4734,70 грн за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 47347,00 грн.

За наслідками оскарження вказаного податкового повідомлення - рішення в адміністративному порядку рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 17.11.2016 №22696/23-00-10-0210 залишено без змін податкове повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення - рішення протиправним позивач звернувся до суду про його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

Згідно положень пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті, зокрема, або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

У відповідності до пункту 54.1 статті 54 зазначеного Кодексу крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 203 ПК України визначено порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом.

Так, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1).

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (пункт 203.2).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 липня 2016 року позивачем до контролюючого органу засобами електронного зв'язку в електронній формі подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2015 року, в якій самостійно уточнив позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18.1) на 52339,00 грн (показник в декларації за грудень 2015 року дорівнює 59736,00 грн; уточнений показник - 112075,00 грн; різниця складає 52339,00 грн). Вказана декларація доставлена до контролюючого органу 19.07.2016 о 19 годині 06 хвилин та зареєстрована за номером , про що свідчить квитанція №2.

Також, 19 липня 2016 року позивачем до контролюючого засобами електронного зв'язку в електронній формі подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року, в якій серед іншого, визначив суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на момент подання податкової декларації, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 48917,00 грн (рядок 20.1). Вказана декларація доставлена до контролюючого органу 19.07.2016 о 20 годині 58 хвилин та зареєстрована за номером , про що свідчить квитанція №2.

Крім цього, 19 липня 2016 року позивачем сплачено суму податку на додану вартість по уточнюючому розрахунку за грудень 2015 року в сумі 4992,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 19.07.2016 №452.

За даними витягу з облікової кратки платника податків, ТОВ «Смеш Продакт» несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов'язання з ПДВ в сумі 47347,00 грн по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданого 19.07.2016 №.

Згідно положень пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Відповідно до положень пункту 200.1 та підпункту «а» пункту 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Як вбачається з витягу з облікової кратки, від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 48917,00 грн, якє зараховується у рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ, по звітній податковій декларації з ПДВ за червень 2016 року від 19.07.2016 відобразились в обліковій картці платника податків 20 липня 2016 року.

Під час судового розгляду справи відповідачем нормативно не обґрунтовано необхідність зарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість саме 20 числа.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що строк сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість, визначений у пункті 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, який бере відлік з 20 числа наступного за звітним місяця, не є підставою для зарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість саме 20.07.2016, а не 19.07.2016 - у день подачі звітної податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року.

Відповідно, задекларована сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість за уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2015 року у розмірі 52339,00 грн, 19.07.2016 мала бути зменшена згідно звітної податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року на суму 48917,00 грн, та сплаченої платіжним дорученням від 19.08.2016 №452 суми податку на додану вартість у розмірі 4992,00 грн.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість висновків акту перевірки щодо несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій згідно статті 126 Податкового кодексу України, та, як наслідок про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня складає 1378 гривень.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом спору є податкове повідомлення - рішення про застосування штрафу у розмірі 4734,70 грн.

Враховуючи, що даний спір може призвести до зменшення майна особи, колегія суддів вважає, що даний адміністративний позов має майновий характер.

Отже, в даному випадку ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Відповідно, судовий збір повинен складати 1515,80 грн (1378,00х1,1).

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Так, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 у даній справі апелянту відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апелянтом на час розгляду апеляційної скарги судовий збір не сплачений, колегія суддів вважає, що він підлягає розподілу шляхом його стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (ідентифікаційний код 39497534, адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235) до Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) гривень 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 28.04.2017 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.