Справа № 486/176/17
Суддя: Савін О. І.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/176/17 Провадження №2-а/486/26/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Савіна О.І.,

при секретарі - Архіповій К.В., Коршак О.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Касьянова М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання відповідача вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 30.11.2001 р. він перебуває на обліку Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області та отримує пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». 25.01.2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідці виданої прокуратурою Миколаївської області від 13.01.2017 р. Проте відповідачем було відмовлено йому у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» - скасовано. Позивач такі дії відповідача вважає неправомірними та протиправними, оскільки нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, окрім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також зазначає, що відповідачем незаконно було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, що грубо порушує його права і законні інтереси. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправними дії та скасувати рішення Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області від 30.01.2017 р. за № 12 щодо відмови позивачу у перерахунку раніше призначеної пенсії; зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. в редакції, що діяла на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, на підставі довідки прокуратури Миколаївської області № 18/6 вих-17 від 13.01.2017 року, згідно якої заробітна плата для обчислення пенсії складає 6388,49 грн. та здійснити відповідні виплати з 01.02.2017 р.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, надав заперечення проти позову з посиланням на те, що з 30.11.2001 р. позивач перебуває на обліку в Южноукраїнському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». 25.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії.

Пунктом 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІ» передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тобто, з 01.06.2015 року норми вищезазначеного закону, скасовано, а тому відсутні, на його думку, підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1

Вважає, що відмовивши позивачу у проведенні перерахунку пенсії, Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області діяло на підставі чинного законодавства України, тому дії останнього є правомірними та здійсненими в межах наданих повноважень. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, на підставі наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 30.11.2001 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Южноукраїнському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської області та йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру». В березні 2017 року розмір вказаної пенсії склав 4706, 63 грн. (а.с. 20).

25 січня 2017 року позивач звернувся до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії на підставі Довідки, виданої прокуратурою Миколаївської області № 18/6 вих-17 від 13.01.2017 р.

Згідно вказаної Довідки виданої ОСОБА_1 сума заробітної плати на посаді прокурора Арбузинського району складає 6388, 49 грн. Довідка видана для пред'явлення в Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (а.с. 8).

Проте рішенням Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області за №12 від 30.01.2017 року позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії в зв'язку з скасуванням норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 7).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку раніше призначеної пенсії є неправомірними, оскільки порушують його конституційні права на соціальний захист та пенсійне забезпечення. Крім того, звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод при прийнятті нових або внесенні змін до чинних законів не допускається.

У відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Як вбачається з ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Однак, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р., ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Даний Закон, згідно пункту 1 Прикінцевих положень, набрав чинності 01.01.2015 року.

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень нового Закону України «Про прокуратуру» визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015 року.

Отже, на час звернення позивача, 25.01.2017 року, до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини 13 та 18 статі 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних відносин), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому, відповідно, вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На момент звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку про правомірність оскаржуваних дій та рішень відповідача та, відповідно, здійснення своїх повноважень у спосіб передбачений Конституцією України та законами України.

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу й на той факт, що аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується і Вищий адміністративний суд України, зокрема, в своїх рішеннях від 26.01.2017 року №К/800/28010/16, від 02.02.2017 року №К/800/27464/16, від 13.01.2017 року №К/800/1439/17.

Слід також зазначити, що Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року вказав, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також у п. 2.2. вказаного рішення КСУ зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. У Рішенні від 02.03.1999р. №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто з 15 грудня 2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Таким чином на теперішній час чинні норми законодавства, що визначають підстави, умови та порядок перерахунку, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 11, 12, 71, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання відповідача вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін