Справа № 808/401/17
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року , о 13:55 годині,Справа № 808/401/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_2, Бердянська міська рада Запорізької області,

про визнання нечинною відповіді, нечинним акту й скасування акту перевірки Бердянської міської ради №08-08-0023,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що в серпні 2016 року він звернувся до прокуратури м. Бердянська з причин порушення законодавства при винесенні йому догани. Бердянська міжрайонна прокуратура передала його звернення Голов- ному управлінню Держпраці у Запорізькій області, яке надало відповідь на його звернення про те, що оскільки контракт у нього укладено з Бердянською міською радою, то позапланова перевірка проведена в виконавчому комітеті Бердянської міської ради, в діяльності якого не виявлено жодних порушень законодавства.

ОСОБА_1 вважає рішення про проведення перевірки в виконавчому комітеті Бердянської міської ради несподіваним. Не погоджуючись із такою відповіддю, він 08.11.2016 повторно звернувся до ГУ Держпраці у Запорізькій області, й отримав відповідь в січні 2017 року, в якій йдеться про порушення ним положень його контракту з Бердянською міською радою.

Позивач вважає, що така перевірка не може бути повною й є недостовірною. Така перевірка є профанацією контролю виконання законодавства про працю, а результативні документи є сфальсифікованими. Так, позивач зазначає, що працівник ГУ Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_2, що розглядавйого звернення, здійснив корупційне діяння. Також наголошує, що ним не було допущено порушень контракту, а невстановлення порушень чинного законодавства виконавчим комітетом Бердянської міської ради не є автоматичним свідченням відсутності порушень у Бердянської міської ради. В акті перевірки не зазначено з якого приводу здійснювалася перевірка, перевірку проводив один спеціаліст протягом одного дня й при її проведенні не було опитано самого заявника і не взято до уваги його позицію.

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати нечинною відповідь ГУ Держпраці у Запорізькій області у Запорізькій області у листі №08/02.01-05/5933 від 23.12.2016, визнати нечинним та скасувати в повному обсязі акт перевірки №08-08-0023 Бердянської міської ради від 14.12.2016.

В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримують та просить його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в письмових запереченнях, зазначивши, що акт перевірки сам по собі не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, а тому визнати його нечинним та скасувати неможливо. Заяву позивача розглянуто по суті, обставини, викладені в ній, перевірено, й надано відповідь на цю заяву в порядку, спосіб та строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян». Незгода позивача з результатами проведеної перевірки й наданою відповіддю по суті його заяви не є підставою для визнання дій відповідача при розгляді заяви позивача протиправними. Висновки акту перевірки не перешкоджають і не позбавляють позивача права звернутися за захистом своїх трудових прав в порядку цивільного судовчинвства з відповідним позовом до Бердянської міської ради, оскільки безпосередні трудові відносини виникли саме між ОСОБА_1 та Бердянською міською радою. Представник відповідача просить відмовити в позові.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнає, просить відмовити в позові.

Також ухвалою суду, занесеною секретарем судового засідання до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Бердянську міську раду Запорізької області.

Представник Бердянської міської ради Запорізької області в судовому засіданні заперечує проти позову й просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18.11.2016 на адресу ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшли звернення народного депутата України Соболєва С.В. від 14.11.2016 №800 щодо проведення перевірки дотримання норм чинного законодавства України при притягненні до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та його звільненні з посади директора КП «Міський палац спорту» Бердянської міської ради й звернення ОСОБА_1 від 08.11.2016 про проведення ретельної перевірки дотримання норм трудового законодавства при достроковому його звільненні Бердянською міською радою з посади директора КП «Міський палац спорту» Бердянської міської ради, що відбулося 22.06.2016 (а.с.54,55).

ГУ Держпраці у Запорізькій області отримано згоду від Державної служби України з питань праці на проведення позапланової перевірки в КП «Міський палац спорту» Бердянської міської ради (лист №11623/4.3/4.2-ДП-16 від 23.11.2016 (а.с.58). Для проведення перевірки відповідачем винесено наказ «Про проведення позапланової перевірки» №1630 від 25.11.2016 і видано головному державному інспектору відділу з додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_2 направлення на проведення перевірки №1227 від 12.12.2016 (а.с.59-60).

За результатом проведеної перевірки Бердянської міської ради складено акт додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №08-08-0023/1209 (а.с.61-67), в якому не встановлено жодного порушення чинного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на Держпрацю.

Листом №08/02.01.-05/5933 від 23.12.2016 ГУ Держпраці у Запорізькій області надано ОСОБА_1 відповідь на його звернення, за змістом якої відповідачем не встановлено порушень законодавства про працю в частині порядку притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з боку Бердянської міської ради, а питання правомірності його звільнення з посади директора КП «Міський палац спорту» Бердянської міської ради не належать до повноважень ГУ Держпраці у Запорізькій області, адже такі питання, в силу приписів ст. 150 КЗпП України, належать до повноважень комісій по трудовим спорам або судам (а.с.13-14).

Правомірність вищенаведеної відповіді на звернення ОСОБА_1 і акту перевірки Бердянської міської ради №08-08-0023/1209 є предметом судового розгляду у даній справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

У Постанові Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» №100 від 11.02.2015 зазначено: утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці (пункт 1). Абзацом 1 пункту 2 вказаної постанови встановлено, що територіальні органи, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються. Згідно з додатком «Перелік територіальних органів Державної служби з питань праці, що утворюються» до вказаної постанови, утворено Головне управління Держпраці у Запорізькій області шляхом реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Запорізькій області й Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ № 96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці є централь- ним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату праце-здатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Системний аналіз вищевикладених положень законодавства свідчить про правонаступництво Державної служби України з питань праці після державної інспекції з питань праці, в тому числі й повноважень щодо державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю в розумінні ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України.

Так, за змістом ч. 1 ст. 259 КЗпП, такий державний нагляд та контроль здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Водночас, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що на даний час Кабінетом Міністрів України не визначено такого порядку здійснення державного нагляду та контролю, водночас зауважив, що ГУ Держпраці у Запорізькій області в своїй діяльності керується приписами Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Мінсоцполітики України № 390 від 02.07.2012 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за №1291/21603 (надалі - Порядок № 390).

Суд вважає за необхідне погодитися із таким твердження відповідача і зазначає, що цей Порядок встановлює процедуру проведення Держінспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, та №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1986-IV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою КМУ від 17.11.2010 № 1059 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Враховуючи, що постановою КМУ №100 встановлено правонаступництво ГУ Держпраці у Запорізькій області після Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області та визначення Міністерством соцполітики України порядку проведення Держпраці України й її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, суд дійшов висновку про правомірність проведення перевірки на підставі Порядку № 390. Згідно з абз.абз. 3, 4 п. 3 Порядку №390, позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнобов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

Згідно з п. 6 Порядку №390, перевірка складається з таких етапів: робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора; оформлення документів за результатами перевірки; ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки.

Проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

Згідно з п.п. 7, 8 Порядку №390, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства. Рішення Інспектора може бути оскаржене у порядку, встановленому законодавством.

Отже, оформлення документів за результатом перевірки, в тому числі й акту перевірки, є складовим етапом проведення перевірки додержання вимог законодавства про працю. Виключно у разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства. Тому, в розумінні Порядку №390, виключно рішення, прийняте за результатом перевірки, як то припис про усунення виявлених порушень чи рішення, спрямоване на вжиття заходіів щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства, може бути оскаржено у порядку встановленому законом.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України). Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (ч. 1 ст. 17 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зазначає, що оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то при розгляді даного спору про скасування акту перевірки слід встановити, чи є оскаржуваний акт таким, що породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і чи впливає на його права й обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а також чи буде задоволення таких позовних вимог мати своїм правовим наслідком безпосередній захист прав позивача.

Обов'язковою ознакою рішення суб'єкта владних повноважень (нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії) є створення юридичних наслідків у формі виникнення прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. Зміст оскаржуваного акту полягає у висвітленні ходу проведенні позапланової перевірки. Суд зазначає, що складання акту перевірки є частиною процесу реалізації контролюючим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень, виключно у разі виявлення порушень, є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для особи, яка винила таке порушення.

Отже, виключно результат реалізації повноважень контролюючого органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень чи його складові етапи та їх документальне відображення (як то акт перевірки) може бути об'єктом судового оскарження.

Суд зазначає, що складений за результатом перевірки акт не породжує настання правових наслідків у формі виникнення, зміни чи припинення прав, свобод, обов'язків чи законних інтересів позивача. Те ж саме стосується й відповіді на звернення позивача, адже така відповідь також не тягне за собою настання правових наслідків.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 (надалі - Закон №393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону №393/96-ВР, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Порядок розгляду заяв (клопотань) визначено в ст. 15 Закону №393/96-ВР.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст.15 Закону №393/96-ВР).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (ч. 3 ст. 15 Закону №393/96-ВР).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ч. 4 ст. 15 Закону №393/96-ВР).

Згідно зі ст. 18 Закону №393/96-ВР, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем було розглянуто звернення позивача й проведено на його вимогу перевірку в Бердянській міській раді, оскільки саме міська рада є управляючим органом КЗ «Міський палац спорту» Бердянської міської ради, та саме з міською радою як управляючим органом позивачем було укладено контракт.

За результатом перевірки надано відповідь на звернення із висвітленням встановлених обставин та з висновком щодо відсутності порушень, про що і зазначено в акті перевірки. Суд зазначає, що звернення ОСОБА_1 не містило прохання бути присутнім при розгляді такого звернення, тому він обґрунтовано не запрошувався для такого розгляду чи проведення перевірки в силу приписів абз. 4 ч. 1 ст. 19 Закону №393/96-ВР.

Відповідь на звернення позивача не тягне за собою юридичних наслідків у формі виникнення, зміни чи припинення прав, свобод, обов'язків чи законних інтересів позивача, а тому не може бути розцінена як рішення суб'єкта владних повноважень. Тим паче, що відповідачем розглянуто звернення, виконано перелік дій, про які прохав позивач (проведено перевірку) і надано обґрунтовану відповідь на звернення. Незгода з висновками, яких відповідач дійшов в ході перевірки та висвітлив в відповіді на звернення, не є автоматичною ознакою протиправності такої відповіді, отже й не може бути визнана протиправною. Тим більше, що позивач взагалі просить визнати таку відповідь не чинною, проте визнанню не чинними підлягають лише нормативно-правові акти, а не акти індивідуальної дії, тим паче, що відповідь на звернення не є ні одним, ні другим. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, позивач зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в позові належить відмовити, оскільки відповідач довів суду правомірність своїх дій.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш