Справа № 814/369/17
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

26 квітня 2017 року Справа № 814/369/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В. за участю секретаря судового засідання Мирко О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловне управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5,Миколаїв,54001

провизнання протиправним рішення від 07.02.2017р. № Д-05/28/05-2017, зобов'язання вчинити певні дії,
За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: Білецька О.В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі-відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, оформлене листом від 07.02.2017 р. №Д-05/28/05-2017, про відмову здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити виплату ОСОБА_1, одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду другої групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами протиправно відмовлено йому в надані грошової допомоги за його зверненням, адже ним було надано всі документи, що підтверджують інвалідність другої групи, отриманої внаслідок захворювання пов'язаного із проходженням служби в ОВС.

Від відповідача надійшло письмове заперечення, згідно якого зазначив, що рішення про відмову позивачу у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству в сфері соціального захисту поліцейських, а тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 26.04.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд дослідив матеріали справи, оцінив наявні докази в їх сукупності, заслухав сторін та встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України на різних посадах.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07.11.2015 № 1 о/с мене - ОСОБА_1, який мав спеціальне звання майор міліції, на підставі пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про національну поліцію" , прийнято на службу в поліцію в порядку переатестування на посаду інспектора Братського відділу поліції з присвоєнням спеціального звання майор поліції.

Наказом начальника Головного управління національної поліції в Миколаївській області від 22 лютого 2016 року № 28 о/с , відповідно до Закону України «Про національну поліцію», мене звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.І п.2(через хворобу) у спеціальному званні «майор поліції» з посади інспектора Братського відділу поліції. Вислуга років складає 17 років 08 місяців 13 днів.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10ААВ № 367898 від 02.02.2016 р. ОСОБА_1 визнано інвалідом 2-ї групи. Причиною інвалідності стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в Національній поліції (арк. с. 14).

16 січня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної в Миколаївській області із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням йому другої групи інвалідності, захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах ОВС.

Листом від 07.02.2017 р. №Д-05/28/05-2017 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги. В обґрунтування свого листа відповідач зазначив, що настання інвалідності вказана у довідці МСЕК про результати визначення ступеня втрат працездатності від 02.02.2016 № 019136, та довідці до акта огляду МСЕК від 02.02.2016 № 367898, не відповідає обставинам, зазначеним в статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі-Закон). Випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювань, пов'язаних проходженням служби в органах внутрішніх справ, статтею 97 Закону не передбачені.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить з наступного.

Згідно з частиною шостою статті 23 Закону України "Про міліцію", у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (дана постанова набрала чинності 31 жовтня 2015 року) (далі - Порядок №850).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №850 у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 врегульовано, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 11 Порядку №850 встановлено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Відповідно до абзацу третього пункту 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон України №580-VIII) право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Аналіз наведених норм законодавства, дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог Порядку, чим порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, суб'єктом владних повноважень в ході розгляду справи не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, оформлене листом від 07.02.2017 р. №Д-05/28/05-2017, про відмову здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

3.Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити виплату ОСОБА_1, одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду другої групи.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич