Справа № 813/509/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4218/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.
суддів: Носа С.П., Яворського І.О.
з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.
представника позивача: Паславської О.І.
представника відповідача: Роліної Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року за позовом Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 році управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь управління заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у сумі 5 364,52 грн.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 позов було задоволено повністю.
Не погоджуючи із постановою суду першої інстанції, Львівський обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що позивач пропустив строк для звернення до суду із даним позовом, оскільки знав про дану заборгованість ще у березні при зверненні з аналогічним позовом, який ухвалою від 04.04.2016 було повернуто позивачу у зв`язку із несплатою судового збору, яка набрала законної сили 14.04.2016. Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2017, а позовну заяву залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
В процесі апеляційного розгляду відповідач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду з клопотанням про проведення заміни позивача управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова на правонаступника Личаківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова (далі УПФУ).
З врахуванням наданих доказів реорганізації первинного позивача та положень ст. 55 КАС України, судом було проведено заміну сторони.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Роліну Г.Г., яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача Паславську О.І., яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що УПФУ у Личаківському районі м. Львова було направлено відповідачу розрахунок заборгованості відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з вересня по грудень 2015 року на загальну суму 5 364,52 грн. Докази надіслання та отримання відповідачем даного розрахунку наявні в матеріалах справи.
Крім того, УПФУ в Личаківському районі на підтвердження підстав для призначення пільгової пенсії працівнику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 надано копію довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, копію протоколу про призначення пільгової пенсії.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» Львівський обласний військовий комісаріат є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування і на нього покладається обов`язок сплачувати у встановлених розмірах збір, який складає фактичні витрати на оплату праці, витрати на виплату пенсій, витрати на доставку пенсій, призначених відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Оскільки відповідачем фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій самостійно відшкодовані не були, тому вказана сума підлягає стягненню з нього в користь позивача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регулюються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788), Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 (далі Закон № 400/97), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058).
Згідно абз. 4 п.1 ст.2 Закону № 400/97, об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пп.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За правилами п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Відповідно до ст. 13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зазначені в пункті «б»-«з» цієї статті.
Згідно п. 6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 (далі - Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За приписами п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.7 Інструкції).
Позивачем надсилались відповідачу розрахунок витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що не заперечується відповідачем проте сума боргу сплачена не була.
Підприємство отримало розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які з моменту отримання є узгодженими і обов`язковими для виконання, а оскільки розрахунки відповідач не оскаржив (доказів протилежного не надано), вони є обов`язковими для виконання.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період у розмірі 5 364,52 грн, оскільки згідно з пенсійним законодавством відповідач зобов`язаний відшкодовувати органу Пенсійного фонду такі витрати. Крім того, сума заборгованості підтверджена належними доказами, підстав для звільнення відповідача від її оплати чи доказів її сплати суду не надано.
Щодо застосування строку звернення до суду колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою ст. 99 КАС передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.15 ст. 106 Закону № 1058, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Таким чином, в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої статті 106 Закону № 1058. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.11.2015 по справі № 21-3122а15.
Відповідно до вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Крім того, колегія суддів зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права позивача на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом у відповідності до ч. 6 ст. 108 КАС України.
У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі № 813/509/17 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 05.05.2017.