Справа № 285/345/17
Суддя: Помогаєв А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/345/17

провадження № 2-а/0285/297/17

03.05.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі головуючого-судді - Помогаєва А.В.

за участю секретаря - Ковальової З.С.

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - Сайко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області Сайко Віктора Олександровича, про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив наступне:

-визнати дії відповідача протиправними;

-визнати незаконною та скасувати постанову відповідача серії БР №17618 від 11.01.2017 року;

-зобов'язати відповідні служби встановити знак біля автозаправної станції WOG «В'їзд заборонено» згідно правил встановлення знаків П.10.1.1 та П.10.2.4.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 11 січня 2017 року інспектором Сайко Віктором Олександровичем винесена постанова серії БР № 176187, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР), а саме за те, що він, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1, нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» по вул. Шевченка в м. Новограді-Волинському.

Позивач вважає, що вимоги ПДР він не порушував, оскільки 11 січня 2017 року, рухаючись транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_2, заїхав на автозаправну станцію WOG з вулиці Войкова. Під час заправки автомобіля до нього підійшов інспектор поліції (відповідач), та повідомив, що він (позивач) порушив вимогу дорожнього знаку «в'їзд заборонено» і оформив постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що дорожній знак встановлений всупереч закону, та таким чином щоб водії не могли його побачити, тобто створена зумисна пастка для накладання штрафів.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з викладених вище підстав, просили суд позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Надав копії фотознімків з місця вчинення адміністративного правопорушення. Пояснив, що рух по вул. Войкова є одностороннім у напрямку до центра міста. Автозаправна станція WOG розташована так, що в'їзд транспортних засобів на неї має відбуватись з вулиці Шевченка, яка має двосторонній рух. Виїзд з АЗС можливий лише на вул. Войкова. З метою упередження аварійних ситуації при виїзді з автозаправки, власником підприємства встановлено дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено», який розміщено з лівої сторони проїзної частини, безпосередньо на перетині виїзду АЗС з вул. Войкова, оскільки саме з лівої сторони розташована АЗС. Знак стоїть по напрямку одностороннього руху, отже дає сигнал водіям про необхідність об'їзду АЗС для заїзду з вул. Шевченка.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 104 КАС України, особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин має право звернутися до суду з адміністративним позовом.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема порушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення, адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що інспектором Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області Сайко В.О. винесена оскаржувана постанова серії БР № 176187 справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ним п.п. 8.4 Правил дорожнього руху, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено».

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. (ст. 10 КУпАП)

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. 11 КУпАП)

За приписами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.251 КУпАП Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Твердження позивача про те, що він правил дорожнього руху не порушив, оскільки дорожнього знаку не бачив, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів цього позивач не наддав.

Сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об'єктивних явищ природи (погодні умови, освітлення, тощо) так і суб'єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею).

Фотознімками, які надані відповідачем, підтверджено наявність дорожнього знаку «В'їзд заборонено» на виїзді з автозаправної станції «WOG» по вул. Войкова в м. Новограді-Волинському та можливість його безперешкодного візуального сприйняття.

За відсутності доказів умисного порушення позивачем правил дорожнього руху, слід дійти висновку, що порушення вчинено з необережності.

Посилання позивача щодо встановлення дорожнього знаку з порушенням існуючих норм, суд визнає необґрунтованим, з наступних підстав.

Відповідно до Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування ДСТУ 4100-2002» (затверджено наказом Держстандарту України від 3 червня 2002 р. № 326) визначено порядок встановлення дорожніх знаків.

Пунктом 10.5.20 зазначеного стандарту передбачено, що знак 3.21 «В'їзд заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити в'їзд усіх транспортних засобів, зокрема, у випадках, коли треба: організувати відокремлений в'їзд і виїзд на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, АЗС тощо.

Пунктом 10.2.4 того ж стандарту встановлено, що дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускається установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. На дорогах з двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки можуть дублюватись. Необхідність дублювання знаків визначають залежно від конкретних дорожніх умов. Дублюючі знаки повинні установлюватись на розділювальній смузі, а у разі її відсутності - над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху у зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Таким чином, стандартом не виключається встановлення дорожніх знаків на лівому боці дороги.

Враховуючи схему дорожнього руху в місці розташування АЗС, слід дійти висновку, що місце розташування дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» відповідає меті забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки по вулиці Войкова запроваджено односторонній рух, а з лівого боку відбувається виїзд транспортних засобів з АЗС.

Суд вважає, що відповідачем, як уповноваженою особою, яка розглядала справу, був дотриманий порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ст. 278, 279, 280 КУпАП.

Оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд сприймає позицію позивача як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення ПДР, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, наданих йому Конституцією і законами України, а тому оскаржувана постанова серії БР № 176187 від 11.01.2017 року відповідає чинному законодавству, і підстав для її скасування немає.

Позовні вимоги в частині «зобов'язання відповідних служб встановити знак біля автозаправної станції WOG «В'їзд заборонено» згідно правил встановлення знаків П.10.1.1 та П.10.2.4.» є такими, що не стосуються обов'язків відповідача, як посадової особи, отже заявлені до неналежного відповідача. Крім того, вони не є такими, що спрямовані на захист прав позивача в межах справи про адміністративне правопорушення. Отже, у цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,17, 94, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 05.05.2017 року.

Суддя А.В. Помогаєв