Справа № 816/302/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

816/302/17

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року

м. Полтава

Справа № 816/302/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача

Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат"

до відповідача

Полтавської митниці Державної фіскальної служби

про

визнання протиправною та скасування картки відмови

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що для митного оформлення ввезеного товару із застосуванням преференцій зі сплати мита митному органу подано сертифікат EUR.1, встановленої форми, проте, відповідач безпідставно залишив вказаний сертифікат поза увагою та протиправно відмовив у митному оформленні товару із застосуванням преференцій зі сплати мита.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У судове засідання з'явився представник відповідача, який попередньо подав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи які вказав, що позивачем до митного контролю подана митна декларація, складена з помилками, у зв'язку із чим Полтавською митницею правомірно оформлено картку відмови у митному оформленні товару.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.12.2013 між ТОВ "Єристівський ГЗК" (покупець) та "TRANSITYRE B.V." (продавець), Нідерланди укладено довгостроковий договір поставки шин №TSTH-FPM/2014-18-3, з додатками та додатковими угодами /а.с. 14-28/.

01.11.2016 ТОВ "Єристівський ГЗК" подано електронну митну декларацію №806010002/2016/202443 /а.с. 98-100/ з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: шини гумові, нові, для вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121: а/шина "Michelin" 40.00 R57 XDR2 В4 Е4R ТL ** – 3 шт., пневматичні, безкамерні, радіальні, спеціальні, крупногабаритні, позашляхові, малюнок протектору не типу "ялинка", з одним ущільнюючим кільцем (3 шт.). Шини призначені для великовантажних кар’єрних автосамоскидів Caterpillar 793D, вантажопідйомністю 220 тн, мають зверхглибокий протектор для кам’янистого ґрунту.

У графі 36 митної декларації декларантом вказана преференція за кодом 410, яка дозволяє сплату ввізного мита на шини за ставкою 5,8 із застосуванням сертифіката форми EUR. 1.

Позивач не погодився із вказаним рішенням та оскаржив його до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування – з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

У графі 36 митної декларації декларантом вказана преференція за кодом 410, яка дозволяє сплату ввізного мита на шини за ставкою 5,8 із застосуванням сертифіката форми EUR. 1.

Згідно з частиною п’ятою статті 280 Митного кодексу України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною першою статті 281 цього Кодексу передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

При цьому, статтею 43 указаного Кодексу передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару – це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Пунктом 1 частини третьої статті 44 Митного кодексу України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов'язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі – Угода).

Згідно з умовами вказаної Угоди її Сторони поступово створюють зону вільної торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цього кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до пункту 1 статті 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою отримання преференційного режиму для підтвердження країни походження товару позивачем подано до Полтавської митниці сертифікат про походження товару форми EUR.1 №А3833323 від 23.09.2016, країна видачі – Іспанія /а.с. 41-42/.

Суд звертає увагу на те, що у картці відмови відповідачем указано, що сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 не може бути використано в частині застосування пільг по сплаті ввізного мита, без конкретизації підстави неприйняття такого сертифіката. При цьому, підставу не прийняття сертифіката у зв'язку із різницею у вазі товару відповідачем деталізовано у письмових поясненнях.

Згідно з письмовими поясненнями відповідача, враховуючи розбіжності по вазі брутто товару в МД та сертифікаті з перевезення форми EUR.1, митниця не надала позивачу пільгу в оподаткуванні товару ввізним митом згідно з преференцією 410, оскільки кількість (вага) товару згідно із товаросупровідними документами повинна бути однаковою.

У Додатку III до Протоколу 1 Угоди подано зразок сертифікату з перевезення товару та порядок його застосування. Згідно з вимогами цього додатку в графі 9 зазначається "Повна маса (кг) або інші виміри (літри, м3 і т.ін.)".

Із матеріалів справи та пояснень представника позивача судом встановлено, що продавець у сертифікаті про походження товару зазначив дійсну вагу шин, яка визначена контрактом та іншими документами.

При цьому, шини марки "Michelin" 40.00 R57 розміщуються в морських контейнерах і транспортуються водним транспортом у Латвію, де перевантажуються в залізничні вагони і відправляються в Україну. При навантаженні шин у залізничні вагони їх закріплюють спеціальним реквізитом для збереження товару при транспортуванні.

Суд зазначає, що сертифікат про походження товару форми EUR.1 №А3833323 від 23.09.2016 відповідає зразку, наведеному в додатку № ІІІ до Протоколу І Угоди.

При цьому, у Додатку III до Протоколу 1 Угоди не встановлено вимогу про відповідність графи 9 сертифікату форми EUR.1 графі 35 або графі 38 митної декларації, на чому наполягає відповідач. Також, відповідачем не обґрунтовано, якими нормативно-правовими актами встановлена вимога про відповідність графи 9 сертифікату EUR.1 графі 35 митної декларації.

Крім того, визначення загальної ваги товару виробником не суперечить вазі, указаній у митній декларації, адже закріплення виробу при перевезенні у залізничному вагоні та зміна ваги брутто при цьому не змінює країну походження. Також це не змінює графу 9 сертифікату, загальна вага товару в якій ідентифікує товар.

Неповнота у заповненні сертифіката, будь-які розбіжності про країну проходження товару в сертифікаті походження чи інших документах відсутні.

Для надання товару режиму вільної торгівлі єдиним документом, що свідчить про країну походження товару є сертифікат про походження товару, виданий уповноваженим органом держави вивезення.

У цьому випадку таким документом для ввезеного товару "Шини гумові, нові, для вантажних автомобілів" є сертифікат про походження товару форми EUR.1 №А3833323 від 23.09.2016.

Таким чином, сертифікат про походження товару форми EUR.1 №А3833323 від 23.09.2016 оформлений належним чином, містить достовірні відомості та підтверджує країну походження товару (Іспанія).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність висновків відповідача про неправомірне застосування позивачем преференційного режиму на підставі сертифіката з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А3833323 від 23.09.2016.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіна від 30.05.2012 №651, у графі 31 МД під номером 2, якщо заповнюється графа 6 МД, зазначаються відомості про кількість вантажних місць та код відповідно до класифікатора видів упаковок, найбільш наближений до характеристик упаковки вантажного місця. Якщо графа 6 МД не заповнюється, то номер 2 та відомості під цим номером не зазначаються.

У п. 2 гр. 31 митної декларації від 01.11.2016 №806010002/2016/202443 ТОВ "Єристівський ГЗК" указано кількість місць – 3, GI/14/дошка, BD/95/брус, RZ/25/обв'язка, UN/170/цвяхи, скоби.

При цьому, як встановлено судом вище, у МД задекларовано партію товару: а/шина "Michelin" 40.00 R57 XDR2 В4 Е4R ТL ** у кількості 3 шт.

Відповідачем у картці відмови будь-яких детальних пояснень у чому саме полягає неправильне заявлення точних відомостей у гр. 31 МД (неправильно зазначено складові елементи пакування (дошка, брус) не наведено.

Згідно з частиною сьомою статті 257 Митного кодексу України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини дев'ятої статті 257 Митного кодексу України органам доходів і зборів забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.

Суд зазначає, що позивачем під час митного оформлення товару до митної декларації внесено точні відомості та у повному обсязі про придбаний товар (а/шина "Michelin" 40.00 R57 XDR2 В4 Е4R ТL ** у кількості 3 шт.).

Щодо неправильного зазначення точних відомостей у п. 2 гр. 31 МД від 01.11.2016 №806010002/2016/202443, то суд дійшов висновку, що вказані дані не являються відомостями, необхідними для цілей справляння митних платежів, оскільки у вказаному пункті гр. 31 МД зазначені відомості про кріпильні матеріали.

Крім того, у письмових запереченнях відповідача вказано, що у пункті 2 графи 31 МД неправильно зазначено літерні класифікатори виду пакування GI (дошка) та BD (брус) - вірні коди класифікатора BD (дошка) та GI (брус) /а.с. 59/.

Проте суд зазначає, що вказана помилка декларанта жодним чином не впливає на ідентифікацію самого вантажу.

При цьому, вказана помилка виправлена декларантом у МД від 01.11.2016 № 806010002/2016/202447 /а.с. 101-103/.

У картці відмови відсутні посилання на наявність у митній декларації невідповідностей чи розбіжностей у зазначенні точних відомостей про товар, мету його переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення його митного контролю та митного оформлення.

Таким чином, помилка, допущена декларантом у гр. 31 митної декларації щодо зазначення індексу навантаження, не впливає на результат митного оформлення.

Згідно з частинами першою та другою статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні – це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування картки відмови задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ 39421072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (код ЄДРПОУ 35713283) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна