Справа № 465/3922/16-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2017 р. м. Київ К/800/36136/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.

Суддів: Черпіцької Л.Т., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року у справі № 465/3922/16-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо не розгляду у встановлений законом місячний строк заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 24.05.2016 року за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку; зобов'язано Львівську міську раду розглянути заяву (клопотання) позивача на найближчому пленарному засіданні сесії Львівської міської ради. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року постанову Франківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до Львівської міської ради з заявою (клопотанням) від 24.05.2016 року за реєстраційним номером №3-ч-23877/АП-2403, в якій просив погодити вибір місця розташування земельної ділянки та надати дозвіл на виготовлення технічної документації (проекту) із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовний розмір 0,1000 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. До вказаної заяви позивачем було додано обґрунтування необхідності відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку; план земельної ділянки, виконаний ліцензованою землевпорядною організацією; довідка із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та їх розподіл за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держгеокадастру у м. Львові від 04.05.2016 року за № 31-1323-0.2-22721/2-16; довідка про правовий статус земельної ділянки, видана відділом Держгеокадастру у м. Львові від 23.05.2016 року; копія паспорта ОСОБА_1; копія листа Львівської міської Ради від 16.05.2011 року за № 2403-3 вих972; копія інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 04.05.2016 року.

Листом № 2403-3463 від 14.07.2016 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило позивача, що правові та організаційні основи містобудівної діяльності, сталий розвиток території з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів забезпечується Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Це здійснюється шляхом прийняття генеральних планів населених пунктів, детальних планів території тощо. Генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України у разі невідповідності місця розташування запропонованої позивачем до закріплення земельної ділянки генеральному плану населеного пункту та іншої містобудівної документації виникає підстава для відмови у наданні земельної ділянки.

Листом № 2403-4124 від 15.08.2016 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило позивача, що його заява розглянута управлінням, підготовлено проекти ухвал «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1» та «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1». Проекти ухвал готуються відповідно до вимог законодавства України та на підставі документів, визначених рішенням виконкому Львівської міської ради від 08.08.2014 № 605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами).

Враховуючи, що заява (клопотання) ОСОБА_1 від 24.05.2016 року за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403 не була розглянута відповідачем у строк, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду у місячний строк клопотання позивача від 24.05.2016 року за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403 є протиправною, тому Львівська міська рада зобов'язана розглянути дане клопотання на найближчому пленарному засіданні сесії Львівської міської ради.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове - про відмову в позові, апеляційний суд зазначив, що до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси особи. Однак, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. Враховуючи те, що бездіяльність Львівської міської ради не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення позивачем замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення, - підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції та вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Пунктом 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Пунктом 10 статті 118 Земельного кодексу України унормовано, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень.

Разом з тим, щодо посилання апеляційного суду на те, що законодавцем запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, відповідно до якого бездіяльність Львівської міської ради не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, та з врахуванням того, що позивачем реалізовано зазначене право, шляхом укладення договору з державним підприємством про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відсутні підстави для задоволення позову, - необхідно зазначити наступне.

Як установлено судами попередніх інстанцій, відповідачем не надано позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також мотивованої відмови у його наданні. 29.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся з проханням про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до державного підприємства «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», з яким уклав відповідний договір.

Про укладення договору на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання відповідного дозволу відповідачем, позивач повідомив Львівську міську раду листом від 29.06.2016 року, до якого додав оригінал договору. Зазначеним позивач повідомив відповідача про використання свого права на мовчазну згоду.

Водночас, як убачається зі статті 118 Земельного кодексу України, законодавцем встановлено обов'язок суб'єкта владних повноважень розглянути клопотання у місячний строк і прийняти одне з відповідних рішень, або дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або не надати мотивовану відмову у його наданні.

Крім того, стаття 15 Закону України "Про звернення громадян" зазначає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, використання позивачем права, регламентованого пунктом 7 статті 118 Земельного кодексу України, не позбавляє суб'єкта владних повноважень від виконання обов'язків передбачених чинним законодавством.

З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовну заяву позивача.

Статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, зважаючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позову, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року скасувати.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: