Справа № 813/1715/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 травня 2017 рокуСправа №813/1715/17
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Грень Н.М., перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського міського голови в особі Департаменту містобудування (Управління архітектури та урбаністики), Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець «ОСОБА_4.» ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівського міського голови в особі Департаменту містобудування (Управління архітектури та урбаністики), Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець «ОСОБА_4.» ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, із вимогами:

-«скасувати: 1)наказ управління архітектури Львівської міської ради (виконкому) від 16.11.2015 р. №214 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та зупинення інших, прийнятих на їх основі актів, виданих на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3; 2)самі ті містобудівні умови та обмеження АДРЕСА_1 від 10.11.2015 р. №214, як незаконні, зупинивши у такий спосіб дію спірних експертного висновку та інших пов'язаних дозвільних документів, прийнятих на основі скасованого незаконного розпорядчого спірного акта включно із декларацією про початок будівельно-монтажних робіт від 30.05.2016 р. №ЛВ49».

Згідно з ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що така підлягає поверненню, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, у відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із положеннями статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, згідно із п.1 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

У відповідності до частини 2 статті 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні справи, у яких однією із сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

З огляду на вказане вбачається, що адміністративні спори щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності органу чи посадової особи місцевого самоврядування віднесено до предметної підсудності місцевого загального суду як адміністративного незалежно від статусу позивача. Єдиним винятком, визначеним процесуальним законом, є спори щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності обласних, Київської або Севастопольської міських рад, посадових чи службових осіб цих рад, які віднесено до предметної підсудності окружного адміністративного суду.

Статтею 140 Конституції України регламентовано, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР, система місцевого самоврядування включає, зокрема: сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Як встановлено із позовної заяви, відповідачем у даній справі (окрім відповідачів 2, 3, 4) є, зокрема, Львівський міський голова в особі Департаменту містобудування (Управління архітектури та урбаністики).

У той же час, Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради, відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 року №505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Управління є підзвітним і підконтрольним міській раді, виконавчому комітету міської ради, Львівському міському голові і підпорядкованим директору департаменту містобудування. Управління є правонаступником управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 14.07.2016 року №777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради».

Таким чином, оскільки у позовній заяві відповідачем 1 у справі визначено - «Львівського міського голову в особі Департаменту містобудування (Управління архітектури та урбаністики)», який належить до системи органів місцевого самоврядування, при цьому, предметом спору є рішення вказаного органу місцевого самоврядування, тому дана адміністративна справа підсудна не Львівському окружному адміністративному суду, а місцевому загальному суду як адміністративному.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, місцевими загальними судами є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди.

У розумінні пункту 2 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України місцеві загальні суди при розгляді та вирішенні адміністративних справ є адміністративними судами.

Отже, даний позов повинен розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним.

Окрім того, слід роз'яснити позивачу наступне.

Як уже згадувалось вище, статтею 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частиною 3 статті 50 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори з правовідносин, що виникають у сфері здійснення публічної влади. Принаймні одним із учасників публічно-правового спору повинен бути суб'єкт владних повноважень і цей спір має бути саме з приводу публічно-правових відносин, у якому позивач вважає, що суб'єкт владних повноважень своїми рішеннями, дією чи бездіяльністю порушив його права, свободи чи інтереси.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до статуту, текст якого розміщено на офіційному сайті установи, Відповідач 2 - Державне підприємство «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, що є юридичною особою, самостійно організовує роботу з питань статутного спрямування, здійснює свою діяльність на засадах госпрозрахунку; метою і основними напрямками його діяльності є проведення експертизи проектів будівництва та визначення якості проектних рішень, шляхом виявлення відхилень від вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі до доступності осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших мобільних груп населення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, пожежної, техногенної ядерної та радіаційної безпеки енергозбереження і енергоефективності, кошторисної частини проекту будівництва, а також містобудівної документації та інвестиційних програм; надання консалтингових послуг з питань будівництва.

Отже, відповідач 2 є державним підприємством, яке не наділене владними управлінськими повноваженнями, а лише здійснює експертизу проектів будівництва.

З огляду на вищевикладене, відповідач 2, як і відповідачі 3, 4 не є суб'єктами владних повноважень в розумінні пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України, оскільки не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, також не є іншими суб'єктами, що здійснюють владні управлінські функції, а тому й правовідносини, що виникли між ними не носять публічно-правового характеру.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Враховуючи наведене, вважаю, що дану позовну заяву слід повернути позивачу та роз'яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви, тому судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачений ОСОБА_1, згідно квитанції №ПН1838 від 04.05.2017 року підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.18, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського міського голови в особі Департаменту містобудування (Управління архітектури та урбаністики), Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець «ОСОБА_4.» ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування наказу - повернути позивачу.

2. Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., сплачений ним відповідно до квитанції №ПН1838 від 04.05.2017 року.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви, позовну заяву та додані до неї матеріали невідкладно надіслати позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Грень Н.М.