Справа № 813/2700/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 рокуЛьвів№876/1627/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леополіс плюс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі за його позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Леополіс плюс» (далі - ТОВ) звернулося до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просило: скасувати наказ відповідача від 21.06.2016 №397 «Про затвердження плану перевірок дотримання суб'єктами господарської діяльності з Ліцензійних умов провадження господарської діяльності будівництва об'єктів IV і V категорії складності на ІІІ квартал 2016 року» (далі - Наказ) в частині щодо проведення планової перевірки ТОВ; визнати протиправними дії ДАБІ з проведення планової перевірки щодо додержання позивачем Ліцензійних умов провадження господарської діяльності будівництва об'єктів IV і V категорії складності в термін з 01.08.2016 по 12.08.2016 згідно Наказу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на п.3 «Прикінцевих положень» Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон №71-VIII) згідно положень якого у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Відтак, оскільки відповідач належить до контролюючих органів, які мають право на проведення перевірок, то і відповідно зазначене вище п.3 обмеження поширюється і на перевірки, що проводяться органами ДАБІ. Більше того, дохід ТОВ за попередній календарний рік становив менше 20 мільйонів гривень, а тому таку перевірку відповідач мав проводити лише з дозволу КМУ, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами КПК .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі №813/2700/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити. У поданій апеляційній скарзі звертає увагу на те, що відповідач не мав повноважень здійснювати перевірку, виходячи з обмеження на проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами, які введені відповідними законодавчими актами України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотання апелянта про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки такий був завчасно повідомлений про розгляд справи та мав можливість забезпечити явку своїх представників або взяти участь у судовому засіданні особисто. Тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обмеження встановлені п.3 «Прикінцевих положень» Закону №71-VIII поширюється на проведення перевірок контролюючих органів визначених Податковим кодексом України (далі - ПК), до переліку яких ДАБІ не входить.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.06.2016 Наказом ДАБІ затверджено план перевірок дотримання суб'єктами господарської діяльності з Ліцензійних умов провадження господарської діяльності будівництва об'єктів IV і V категорії складності на ІІІ квартал 2016 року, яким передбачено, зокрема, проведення планової перевірки позивача у період з 01.08.2016 по 12.08.2016 про, що свідчить додаток до спірного Наказу (а.с.39-41).

На підставі Наказу 18.07.2016 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ТОВ було направлено повідомлення про проведення планової перевірки щодо додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорії складності (а.с.7).

Вважаючи Наказ відповідача, в частині призначення планової перевірки ТОВ та дії з проведення такої перевірки протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до п.1 «Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» затвердженого постановою КМУ від 09.07.2014 №294 (далі - Положення) Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Абзацом 3 п.3 зазначеного Положення передбачено, що одним із основних завдань Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема щодо виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

«Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду» затвердженого постановою КМУ від 19.07.2015 №698 (далі - Порядок) визначено механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, що проводиться Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена квартальним планом роботи Держархбудінспекції, який затверджується до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Планова перевірка об'єкта нагляду проводиться не частіше ніж один раз на півроку з виїздом на об'єкт нагляду.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати 20 робочих днів та за обґрунтованим письмовим зверненням головного інспектора будівельного нагляду може бути одноразово продовжений наказом Держархбудінспекції не більше ніж на 10 робочих днів. Планові перевірки проводяться на підставі наказу Держархбудінспекції та направлення на проведення перевірки за формою згідно з додатком 1. Держархбудінспекція не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення планової перевірки надсилає об'єкту нагляду письмове повідомлення рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення із зазначенням строків проведення перевірки та періоду, за який проводитиметься перевірка ( пункти 9, 10, 11 Порядку).

Відтак, оскаржуваний Наказ відповідачем винесено із дотриманням наведених вище норм законодавства, в межах наданих повноважень, крім того завчасно повідомлено суб'єкта господарювання про проведення планової перевірки.

Щодо посилань позивача на відсутність підстав для проведення перевірки, то суд апеляційної інстанції вважає за можливе зазначити наступне.

У відповідності до п.8 «Прикінцевих положень» Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII) перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу КМУ або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Даною нормою було встановлено обмеження на проведення перевірок протягом січня-червня 2015 року, що стосувалося всіх контролюючих органів, окрім двох центральних органів виконавчої влади - Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

Пунктом 3 «Прикінцевих положень» Закону №71-VIII, установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу КМУ, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами КПК. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених п.27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України, даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п.41.1 ст.41 цього Кодексу.

Згідно з вищевказаною нормою контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, відповідно до якого ДАБІ не є органом, сфера дії якого поширюється на сферу справляння податків і зборів, а тому відповідачем правомірно не застосовано норми Закону №71-VIII при винесенні Наказу щодо призначення планової перевірки.

Крім того, є вірною позиція цього суду, щодо безпідставного посилання позивача на положення постанови КМУ від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» (далі - Постанова), оскільки така Постанова була прийнята у зв'язку із запровадженням ст.31 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», приписами якої було передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюється протягом серпня-грудня 2014 року виключно з дозволу КМУ або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Враховуючи те, що перевірка дотримання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності, згідно оскаржуваного Наказу проводилась у 2016 році, то положення Постанови не можуть бути застосовані.

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, який вказав, що відповідач при винесені Наказу діяв на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України та обгрунтовано довів правомірність винесення такого, а тому вимоги позивача щодо скасування Наказу в частині щодо проведення планової перевірки ТОВ та визнання протиправними дій ДАБІ з проведення планової перевірки стосовно додержання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності будівництва об'єктів IV і V категорії складності в термін з 01.08.2016 по 12.08.2016 є такими, що не підлягають до задоволення.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леополіс плюс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 03 травня 2017 року.