Справа № 712/1688/17
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1688/17
Провадження № 2/712/305/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10.02.2017 року звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов державного виконавця за виконавчим листом 712/327/15-а, виданим 27.10.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.02.2015 року по справі №712/327/15-а зобов'язано управління Пенсійного фонду в м.Черкасах Черкаської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи у обсязі не нижче 10 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи в обсязі 100% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 15.07.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року вказана постанова залишена без змін.

Вказували, що покладені судом зобов'язання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 виконані позивачем в добровільному порядку в розмірах, встановлених рішенням суду. Доплата по перерахунку нарахована в сумі 4781, 12 грн.

Разом з тим, у зв'язку із відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів у боржника відповідачем винесено постанова про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн. від 27.01.2017 року за невиконання рішення суду, яку просили скасувати. Також просили скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 року про стягнення штрафу в сумі 10 200 грн.

Крім того, вважали неправомірними постанови про стягнення виконавчого збору від 27.01.2017 року в сумі 12800грн. та постанову про стягнення виконавчих витрат в сумі 99, 58 грн. від 27.01.2017 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 року за вказаними постановами про стягнення виконавчих витрат та виконавчого збору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вказував на обґрунтованість винесених постанов та відсутність підстав для задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.02.2015 року по справі №712/327/15-а зобов'язано управління Пенсійного фонду в м.Черкасах Черкаської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи у обсязі не нижче 10 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи в обсязі 100% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 15.07.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року вказана постанова залишена без змін.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень знаходився виконавчий лист №712/327/15-а, виданий 27.10.2015 року Соснівським районним судом міста Черкаси.

На адресу відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області надійшов лист УПФУ в м.Черкаси Черкаської області від 15.07.2016 року №10975/12 про виконання рішення суду, згідно якого позивач повідомив про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та нарахування до сплати 4781,12 грн. Виплата зазначених сум буде проведена при надходженні коштів з Державного бюджету.

27.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі за невиконання рішення суду в сумі 10200 грн.

27.01.2017 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 12800 грн.

27.01.2017 року винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження на суму 99, 58 грн.

Постановою від 27.01.2017 року ВП №51524752 з виконання виконавчого листа №712/327/15-а, виданого 27.10.2015 року Соснівським районним судом міста Черкаси закрито у зв'язку із неможливістю виконання без участі боржника.

31.01.2017 року відкрито окреме виконавче провадження №53311178 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору на суму 12800 грн.

31.01.2017 року відкрито окреме виконавче провадження №53311129 з примусового виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження на суму 99,58 грн.

31.01.2017 року відкрито окреме виконавче провадження №53311062 з примусового виконання постанови про накладення штрафу на суму 10200 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчих дій має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області виконало постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.02.2015 року, здійснивши нарахування ОСОБА_1 доплати до пенсії у розмірі 4781,12 грн., але виплату коштів не здійснило посилаючись на відсутність фінансових ресурсів, про що повідомило відповідача.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2, управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Пенсійного фонду України в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 3 Положення основними завданнями управління Фонду є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Згідно з пунктом 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, окрім іншого, планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

У відповідності до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). А згідно з п. 33 Порядку у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Таким чином, обов'язок щодо забезпечення коштів з виплати пенсій за судовим рішенням покладено на органи Державної казначейської служби України.

Крім того, за положеннями ст.ст. 23, 116 Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

А як передбачено ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

В свою чергу, органи Пенсійного фонду України здійснюють виплату пенсій лише в межах видатків, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України, що й було здійснено позивачем в порядку примусового виконання виконавчого листа.

У постанові від 22 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України висловила правову позицію, згідно з якою невиконання судового рішення Управління Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 30 червня, 20 жовтня 2015 року та 2 лютого 2016 року (справи №№ 21-1044а15, 21-2630а15, 21-5118а15 відповідно).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн. та постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаної постанови підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2 ст. 42 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону № 1404-VIII витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Частина 4 статті 42 Закону № 1404-VIII передбачає, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Згідно пп. 3.13.2. Інструкції №512/5 (в редакції, що діяла до 05.10.2016) у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 цього розділу.

Підпункт 3.7.4. пункту 3.7 Інструкції № 512/5 визначає, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції №512/5 (в редакції наказу від 29.09.2016, що діє з 05.10.2016) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

З огляду на вказане, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Частиною 5 статті 27 Закону №1404-19 передбачені випадки у яких виконавчий збір не стягується:1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає, що пенсія за своєю правовою природою є періодичним платежем, однак за виконавчим листом №712/327/15-а не передбачалося стягнення періодичних платежів, натомість зобов'язано боржника вчинити певні дії - провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи у обсязі не нижче 10 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи в обсязі 100% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 15.07.2014 року.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області при винесенні постанов про стягнення виконавчого збору та виконавчих витрат діяло на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення виконавчих витрат є безпідставною.

Керуючись ст. 8, 9, 11. 17, 94, 99, 128, 159-163, 181 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов державного виконавця задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу в сумі 10200 грн. від 27.01.2017 року.( ВП 51524752).

Скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 року за постановою № 51524752 та стягнення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 року за постановою № 51524752 та стягнення штрафу в розмірі 10 200 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови, в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий: Т.Є. Троян