Справа № 180/2294/16-а
Суддя: Нанічкіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем Івановою О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, а саме: невиплату йому у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі, передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільгу, встановлену ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: …Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. П`ять мінімальних пенсій за віком складають 5650 гривень. Однак, у 2016 році він отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 гривень. В листопаді 2016 року він звернувся до відповідача з проханням виплатити йому недоплачену допомогу в ромірі 4730 гривень, однак відповідач листом відмовив у виплаті такої, вказавши, що разова грошова допомога йому вже виплачена у розмірі 2310 гривень згідно чинного законодавства України. Вважає бездіяльність відповідача протиправною, оскільки відповідач повинен був сплатити вищевказану допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, тобто 5650 гривень.

Представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень на позовну заяву, а також заяв, клопотань від нього не надходило.
Відповідно до вимог ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав.

Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Дана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи Посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Марганецьким міським воєнним комісаріатом Дніпропетровської області (а.с.23).

В 2016 року позивачу виплачена разова грошова допомога до 05 травня як учаснику бойових дій в розмірі 920 гривень.
У листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням про виплату йому недоплаченої допомоги у розмірі 4730 гривень, однак відповідач листом від 22 листопада 2016 року (а.с.36) відмовив йому у виплаті недоплаченої допомоги з тих підстав, що в департаменті соціального захисту населення облдержадміністрації наявні тільки транзитні розрахункові рахунки за КПКВ 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни», призначення яких перерахування сум коштів Дніпропетровському обласному центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та децентралізованим місцевим (міським, районним) управлінням праці та соціального захисту населення, які мають реєстраційні особові розрахункові рахунки і безпосередньо виконують перерахування відповідних сум коштів фізичним особам. Виплату разової грошової допомоги здійснено в розмірі 920 гривень на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у 2016 року позивачу, як учаснику бойових дій, була перерахована разова грошова допомога, виплата якої передбачена ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 920 гривень згідно Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141.
Питання виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5-го травня за 2016 рік регулюється:
- Законом України № 3551-ХІІ від 22.10.1993 р. «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст.12, ст.17, ст.17-1 (далі Закон № 3551-ХІІ);
- Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

28 грудня 2007 року Законом України № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладені в новій редакції положення ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року наведені положення визнані неконституційними.

Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п`ять мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, абзацем 3 п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору у цій справі, були нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня.

Згідно ст.75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який б регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03.10.1997 року зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Наведені вище норми дають підстави для висновку, що у 2016 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачу, як учаснику бойових дій відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повинна здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
На момент виникнення спірних правовідносин, а саме на дату нарахування і виплати позивачу органом соціального захисту відповідних коштів, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» були діючими, а відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України п.3 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» підтверджено право КМУ, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, соціальних прав громадян, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.
У Рішенні №3-рп від 25.01.2012 р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 1 Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: 2) учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків 920 гривень.
На підставі даної постанови і здійснено виплату ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги до 5 травня у 2016 році в сумі 920 гривень, тобто на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.
Суд вважає безпідставним посилання позивача на рішення Судової палати з розгляду адміністративних справ Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року щодо застосування ч.5 ст.12 Закону № 3551-ХІІ в редакції, яка передбачає виплату допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з огляду на те, що висновок, викладений у вказаному рішенні, стосується виплати щорічної разової грошової допомоги у 2014 році, коли Кабінет Міністрів України не мав права змінювати розміри вказаної виплати, тобто він не стосується спірних правовідносин.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях відповідача відсутні порушення чинного законодавства, тому вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163 КАС України суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. М. Нанічкіна