Справа № 200/24975/15-а
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2а/200/432/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання бездіяльності протиправною та визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він пенсіонер за віком, відповідно до статті 1 Закону України № 2195- IV від 18 листопада 2004 року "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни.

Позивач зазначає, що згідно зі ст.6 зазначеного Закону йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак така допомога йому не виплачувалась, або ж виплачується у меншому розмірі, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача з вимогою про донарахування та виплату у належному розмірі надбавки, в чому йому було відмовлено, а тому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо щомісячного нарахування і виплаті йому пенсії за період з 19 травня 2015 року по момент розгляду справи без урахування щомісячної надбавки до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком згідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому невиплачену частину пенсії за період з 19 травня 2015 року по момент розгляду справи з урахуванням щомісячної надбавки до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком згідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В судове засідання позивач не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, в яких заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, позивач є пенсіонером за віком, й відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01 січня 2006 року, він набув статусу «дитини війни», а тому згідно зі статтею 6 зазначеного Закону має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Завданням суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 КАС України з урахуванням закріпленого ст.9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" було визначено, що норми і положення ст. ст. 5, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Крім того, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2015 року внесені зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а саме вказано те, що надбавка дітям війни призначається в порядку та в розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України.

З приводу делегування певних повноважень у спірних правовідносинах Кабінету Міністрів України, суд зазначає наступне.

За приписами ст.113 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, а також Указами Президента України та Постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції та законів України, актів Президента України; вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування, та інше.

Пунктом 11 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що законом про Державний бюджет України визначаються і додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат (ч.2 ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III).

Разом з тим, у пп.2.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду №20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У ч.ч.1, 2 ст.23 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, саме Законом України про Держбюджет затверджуються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі, видатки на виплату надбавки за статус «діти війни».

Зазначене дає підстави для висновку, що встановлення Кабінетом Міністрів України розміру виплати надбавки за статус «діти війни», як однієї із соціальних гарантій, вчиняється в межах повноважень останнього та з урахуванням відсутності відповідного регулювання такої виплати Законом та залежно від прожиткового мінімуму.

Отже, станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

За таких обставин нараховуючи та сплачуючи позивачу щомісячну доплату до пенсії, як "дитині війни" у період з 19.05.2015 року по теперішній час УПФ України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська діяло правомірно на підставі діючого у цей час законодавства України.

Крім того, суд зазначає щодо вимоги зобов'язання відповідача продовжувати виплачувати позивачу доплату до пенсії в подальшому з врахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, то така вимога фактично спрямована на майбутнє, що суперечить завданню адміністративного судочинства, закріпленого в ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне віднести судові витрати по справі за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання бездіяльності протиправною та визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О. Кудрявцева