Справа № 212/1016/17-а
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/1016/17-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., представника позивача - адвоката Шаповалова І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до посадової особи - суб'єкта владних повноважень інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Дніпропетровської області Стеблева Юрія Валерійовича про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, зазначивши, що 06.02.2017 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Дніпропетровської області Стеблевим Ю.В. винесено постанову серії АР №734450 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Позивач вважає дії інспектора Управління патрульної поліції Стебелева Ю.В. по складанню постанови відносно нього неправомірними, тому просив визнати незаконною та скасувати постанову від 06.02.2017 року серії АР №734450 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 указав, що інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач не дав йому можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП у повному обсязі. Також позивач указує, що розгляд справи на місті зупинки транспортного засобу унеможливив виконання вимог статей 245, 278, 279 КУпАП. Вважає, що він не скоював адміністративного правопорушення, а докази його вини відсутні.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шаповалов І.В., підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися повторно, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, з клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності не зверталися, причин неявки суду не повідомили, надавши при цьому письмові заперечення. Відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просив відмовити у їх задоволені.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.02.2017 року, о 11-20 годині, ОСОБА_2, рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 здійснюючи поворот з вулиці С. Рзянкіна на вулицю Січеславська не подав сигнал показчика повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України.

Постановою серії АР №734450 ОСОБА_2 за вчинене правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, що підтверджується копіює постанови (а.с. 8).

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст.122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 9.2. (б) «Правил дорожнього руху, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Так, з оглянутої в судовому засіданні відеофіксації з місця події убачається, що позивачем ОСОБА_2 дійсно було допущено порушення п. 9.2. (б) ПДР України, відповідачем Стебелевим Ю.В. роз'яснювалися права, передбачені статтею 268 КУпАП, строк і порядок оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Проте ніяких зауважень або клопотань від позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надійшло. З відеофіксаціїї вбачається, що позивач визнавав себе винуватим у скоєні правопорушення, про необхідність скористатися послугами адвоката не заявляв.

У зв'язку з зазначеним, суд критично оцінює твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Безпідставними суд вважає і посилання позивача на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статей 245,258 268,276,278 КУпАП.

Також суд зазначає, що обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій посадової особи Управління патрульної поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і ніби то допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте це не відповідає дійсності.

Так, статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Законом України від 14.07.2015 року № 596-У111, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, на яке посилається позивач, указуючи, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці, було прийнято раніше ніж набрав чинності Закон № 596-У111 від 14.07.2015 року.

Крім того, в цьому Рішенні дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення". Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "За місцем його вчинення" визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тож, посилання позивача у даному випадку на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 є недоречним.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП

Оскаржувана позивачем ОСОБА_2 постанова відповідає вимогам статей 283,284 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порушень вимог статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача також судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем були надані письмові пояснення з приводу заперечення позовних вимог, а також докази на підтвердження своїх заперечень проти позову в межах підстав позову, викладених в позовній заяві.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та порушення порядку винесення інспектором постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, судом було встановлено, що при винесені постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 інспектор УПП вірно з'ясував всі обставини справи та наклав стягнення в розмірі, передбаченому санкцією частини 2 статті 122 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, останній знаходився при виконанні своїх службових обов'язків та оцінивши докази виніс постанову в межах своїх повноважень та у спосіб встановлений законом.

Тож, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і приходить до висновку про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 159-163, 171-2 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до посадової особи - суб'єкта владних повноважень інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Дніпропетровської області Стеблева Юрія Валерійовича про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. Н. Борис