Справа № 161/3814/17
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4554/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2017 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Княгининівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення, в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення Княгининівської сільської ради Луцького району від 20.01.2017 року за № 18-3/22.17.2 в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 в розмірі 0,1598 га та зобов'язати відповідача надати учаснику АТО (позивачу) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 в розмірі 0,1598.

07.03.2017 року позивачем в порядку ст. 117 КАС України подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення відповідача від 16.09.2016 року №13/4.10.5 щодо надання дозволу Княгиниській сільській раді дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для подальшого продажу даної земельної ділянки або прав оренди на неї на земельних торгах за рахунок земель Княгининівської сільської ради, не наданих у власність та користування площею 0,1598 га в межах с.Милушин та заборони вчиняти будь-які дії щодо розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку для подальшого продажу даної земельної ділянки або прав оренди на неї на земельних торгах за рахунок земель Княгининівської сільської ради, не наданих у власність та користування площею 0,1598 га в межах с. Милушин.

Подане клопотання позивач мотивує тим, що без вжиття таких заходів для відновлення його порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2017 року в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, зазначивши, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави і межі апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Звернення з адміністративним позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту від незаконних рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Інститут забезпечення позову при цьому дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.3,4 цієї статті забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах - це зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборони вчиняти певні дії.

П.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведених нормативних приписів та огляд матеріалів справи дає можливість колегії суддів зробити висновок про те, що позивачем не надано достатніх доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому, підстави для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.

Крім того, незаконним з огляду на ст.117 КАС України є зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, що не оспорюється в даному адміністративному провадженні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області про відмову в забезпеченні позову від 09 березня 2017 року у справі № 161/3814/17 - без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула