Справа № 336/1452/17
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/336/157/2017
№ 336/1452/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О,Б., за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, зобов'язання призначити пенсію за віком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, вказавши, що перебуває на обліку в ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 26.09.2005 року та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У 2010 році позивач набув права на пенсію за віком на загальних підставах, досягши шістдесятирічного віку, та 16.02.2017 року звернувся до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах. Однак, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії, оскільки це, на думку відповідача, є недоцільним, оскільки при нарахуванні пенсії буде використаний проказаний середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік. Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач просить визнати протиправними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі у м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні позивачеві пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 ч. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зобов'язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі у м. Запоріжжя призначити ОСОБА_3 пенсію за віком з 16.02.2017 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та провести відповідні виплати. Також позивач просив про стягнення на його користь судових витрат, а саме витрат на правову допомогу в сумі 1500 гривень.

Ухвалою суду від 27.04.2017 року відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі у м. Запоріжжя в порядку ст. 55 КАС України замінено його правонаступником Шевченківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

В судове засідання позивач не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, водночас участь в судовому засіданні брав представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсягу на зазначених позовній заяві підставах.

Представник відповідача в удовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність дій відповідача та відсутність правових підстав для задоволення позову відповідно до наданих заперечень.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26.09.2005 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як робітник локомотивних бригад.

16.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, однак, листом від 24.02.2017 року відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії за віком з причини недоцільності такого переходу з одного виду пенсії на інший. Доводи відповідача щодо недоцільності такого переходу ґрунтуються на застосуванні при розрахунку розміру пенсії за віком за ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» показнику середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року (далі по тексту Закон України № 1788) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 51 Закону України № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Зокрема, право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені (ст. 52 Закону України № 1788).

Окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, визначені ст. 55 Закону України № 1788.

Саме на підставі ст. 55 Закону України № 1788 позивачеві було призначено пенсію за вислугу років у 2005 році.

Статтею 2 Закону України № 1788 визначені види пенсій, які призначаються за цим Законом, а саме трудові пенсії, до складу яких входять пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; та соціальні пенсії.

Таким чином, законодавцем визначено, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різними підвидами трудової пенсії.

Статтею 6 Закону України № 1788 передбачено право осіб, які мають одночасно право на різні державні пенсії, на призначення однієї пенсії за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Аналізуючи вищевказані норми, суд дійшов висновку, що при набутті особою, яка отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України № 1788, права на пенсію з інших підстав, призначення якої передбачене цим або іншим Законом України, пенсія такій особі повинна бути призначена, при цьому в порядку, який застосовується при призначенні пенсії вперше.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року (далі по тексту Закон України № 1058) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 Закону України № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону України № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України № 1058.

Водночас, у випадку позивача пенсія була призначена у відповідно до вимог Закону України № 1788, а за його зверненням у 2017 році мала місце необхідність призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачеві спочатку було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 1788, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058 він звернувся вперше у 2017 році, набувши такого права у звязку з досягненням певного віку.

Статтею 26 Закону України № 1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Стаття 40 Закону України № 1058 вказує у свою чергу, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Так, відповідно до ст. 40 ч. 2 Закону України № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії за віком при її призначенні повинна визначатися за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком у 2017 році, тож при визначенні розміру пенсії повинна бути застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки, а не за 2007 рік, як вказував відповідач у листі від 24.02.2017 року.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що заяву ОСОБА_3 подав не у відповідності до вимог чинного законодавств, а саме не на спеціальному бланку, тому її було зареєстровано та розглянуто як звернення громадянина, оскільки з тексту заяви ОСОБА_3, яка хоча і не відповідає Додатку № 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, але містить чітко та безумовно визначену вимогу про призначення пенсії за віком з посиланням на норму Закону України, якою передбачено призначення саме цього різновиду пенсії.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи вищевикладене, суд вирішує питання про стягнення судового збору на користь позивача.

Підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 1500 гривень суд не вбачає позивачем не надано суду оригіналів квитанцій про сплату певних сум, а також у звязку з тим, що з наданих квитанцій не виявляється можливим встановити ким саме з адвокатів надавалась правова допомога.

При цьому відповідно до ст. 58 ч. 6 КАС України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін.

Натомість позивачем не надано суду договору або витягу з нього, який би укладався безпосередньо між ОСОБА_3 та адвокатом, яким надавались правові послуги до звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, зобов'язання призначити пенсію за віком задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_3 у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року.

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16 лютого 2017 року пенсію за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року із застосуванням при розрахунку заробітної плати (доходу) при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з урахуванням вже сплачених сум.

У стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

27.04.17