Справа № 127/11425/16-а
Суддя: Сичук М. М.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/138/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичук М. М.,

при секретарі Конецул О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 згідно свідоцтва придбання майна з прилюдних торгів від 04.08.2015 року та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 20.08.2015 року та технічним паспортом від 02.12.2015 року КП «ВМБТІ».

Попереднім власником відповідного житлового будинку був ОСОБА_4 згідно договору дарування від 28.08.1990 року за реєстровим № 1-1862. За будинковолодіння АДРЕСА_2 прийнято рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 29.06.1989 року № 204 за ОСОБА_2 закріплено земельну ділянку площею 400 кв.м. в постійне користування.

Так, попередньому власнику будинку АДРЕСА_1 було надано дозвіл управління архітектури та містобудування від 08.04.1980 року № 02-79 на будівництво гаража розміром 3х6 м. Згідно матеріалів технічної інвентаризації гараж в експлуатацію не прийнято, правовстановлюючі документи на нього не видавалися.

Згідно рішення Вінницької міської ради 67 сесії 6 скликання від 25.09.2015 року ОСОБА_3 надано дозвіл на складання технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,0320 га, по АДРЕСА_1.

Розробником документації із землеустрою була складена технічна документація із землеустрою до складу якої входить акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки, який суміжні землевласники ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовилися погоджувати.

ОСОБА_3 звернувся до Вінницької міської ради із заявою від 09.02.2016 року, в якій просив розглянути вказаний земельний спір та повідомити його завчасно про день та час розгляду справи та прийняти відповідне рішення за наслідком розгляду земельного спору.

Проте згідно відповіді Департаменту архітектури, містобудування та кадастру від 18.03.2016 року повідомлено, що спір має майновий характер, рекомендовано його вирішувати в судовому порядку.

24.03.2016 року ОСОБА_3 повторно звернувся із заявою до Вінницької міської ради щодо розгляду земельного спору, на що листом Департаменту архітектури, містобудування та кадастру від 01.04.2016 року йому було повторно повідомлено, що спір має майновий характер і вирішувати його рекомендовано в судовому порядку.

Таким чином, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою в які просив визнати бездіяльність виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_3 від 24.03.2016 року та доданих до неї документів протиправною; зобов'язати виконавчий комітет Вінницької міської ради розглянути заяву ОСОБА_3 від 24.03.2016 року та додані до неї документи та прийняти за наслідками розгляду відповідне рішення.

З урахуванням того, що після відкриття по даній адміністративній справі виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийняте рішення від 19.05.2016 року № 1200, таким чином Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено ухвалу якою залишено позов без розгляду.

Фактично комісією по вирішенню земельних спорів по суті спір не вирішено, рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до суду для вирішення спору майнового характеру.

У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_3 просить визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.05.2016 року № 1200 та додаток № 1 до рішення, яким затверджено акт комісії з розгляду земельних спорів виконавчого комітету Вінницької міської ради № 92 від 16.03.2016 року; зобов'язати виконавчий комітет Вінницької міської ради вчинити дії щодо повторного розгляду по суті заяви ОСОБА_3 від 09.02.2016 року та прийняти рішення по суті спору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2016 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії до вирішення справи № 127/14453/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на гараж.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2017 року провадження у справі № 127/11425/16-а за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії відновлено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просив позов задоволити.

Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 згідно свідоцтва придбання майна з прилюдних торгів від 04.08.2015 року та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 20.08.2015 року та технічним паспортом від 02.12.2015 року КП «ВМБТІ».

Попереднім власником відповідного житлового будинку був ОСОБА_4 згідно договору дарування від 28.08.1990 року за реєстровим № 1-1862. За будинковолодіння АДРЕСА_2 прийнято рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 29.06.1989 року № 204 за ОСОБА_2 закріплено земельну ділянку площею 400 кв.м. в постійне користування.

Так, попередньому власнику будинку АДРЕСА_1 було надано дозвіл управління архітектури та містобудування від 08.04.1980 року № 02-79 на будівництво гаража розміром 3х6 м. Згідно матеріалів технічної інвентаризації гараж в експлуатацію не прийнято, правовстановлюючі документи на нього не видавалися.

Згідно рішення Вінницької міської ради 67 сесії 6 скликання від 25.09.2015 року ОСОБА_3 надано дозвіл на складання технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,0320 га, по АДРЕСА_1.

Розробником документації із землеустрою була складена технічна документація із землеустрою до складу якої входить акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки, який суміжні землевласники ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовилися погоджувати.

ОСОБА_3 звертався до Вінницької міської ради із заявою від 09.02.2016 року та 24.03.2016 року, в якій просив розглянути вказаний земельний спір та повідомити його завчасно про день та час розгляду справи та прийняти відповідне рішення за наслідком розгляду земельного спору.

Проте згідно відповіді Департаменту архітектури, містобудування та кадастру від 18.03.2016 року та від 01.04.2016 року йому повідомлено, що спір має майновий характер, рекомендовано його вирішувати в судовому порядку.

Рекомендації комісії з розгляду земельних спорів викладені в акті № 92 від 16.03.2016 року та затверджені рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.05.2016 року № 1200, яким відмовлено у погоджені меж і рекомендовано вирішити спір в судовому порядку з посиланням на п. 4.9 положення.

Ч. 1 ст. 72 КАС України вказує, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на гараж відмовлено.

Суд виходив з тих міркувань, що з матеріалів інвентаризаційної справи витребуваної судом та оглянутої в судовому засіданні на будинковолодіння АДРЕСА_1 вбачається, що гараж під літерою «Б» за вказаним будинковолодінням вперше було про інвентаризовано 26.08.1998р.

ОСОБА_3 згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 04.08.2015р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 20.08.2015р. належить будинковолодіння АДРЕСА_1.

Отже, гараж під літерою «Б» є приналежністю до головної речі будинку під літерою «А» придбаного ОСОБА_3 з прилюдних торгів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет є виконавчим органом сільських, селищних, міських рад.

Так, згідно вимог ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено ряд обов'язкових умов, за наявності яких, орган місцевого самоврядування вправі вирішувати земельні спори, зокрема: якщо спір виник у межах населеного пункту; такий спір стосується меж земельних ділянок; вказані земельні ділянки перебувають у власності або користуванні громадян.

Відповідно до ст. 159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. У рішенні органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у 5-денний термін з часу його прийняття.

Так згідно рішення Вінницької міської ради від 27.02.20113 року № 1191 було делеговано виконавчого комітету Вінницької міської ради повноваження щодо розгляду земельних спорів у порядку встановленому законом.

А тому суд вважає за доцільне задовольнити вимогу позивача щодо визнання визнання протиправним та скасування п. 1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.05.2016 року № 1200 та додаток № 1 до рішення, яким затверджено акт комісії з розгляду земельних спорів виконавчого комітету Вінницької міської ради № 92 від 16.03.2016 року.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача розглянути заяву, то суд враховує наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року № 7 роз'яснено, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду (п.10.3). При цьому слід зазначити, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити дію. А у випадку, коли суб'єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А тому, оскільки суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування п. 1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.05.2016 року № 1200 та додаток № 1 до рішення, яким затверджено акт комісії з розгляду земельних спорів виконавчого комітету Вінницької міської ради № 92 від 16.03.2016 року, відповідач зобовязаний вчинити дії щодо повторного розгляду по суті заяви ОСОБА_3 від 09.02.2016 року та прийняти рішення по суті спору.

Відповідно до пояснень представника позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 158 ЗК України, ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 2, 11, 69, 71, 158-159, 162, 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.05.2016 року № 1200 та додаток № 1 до рішення, яким затверджено акт комісії з розгляду земельних спорів виконавчого комітету Вінницької міської ради № 92 від 16.03.2016 року.

Зобов'язати виконавчий комітет Вінницької міської ради вчинити дії щодо повторного розгляду по суті заяви ОСОБА_3 від 09.02.2016 року та прийняти рішення по суті спору.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: