Справа № 736/398/17
Суддя: Чурупченко М. І.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/398/17
Номер провадження 2-а/736/40/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області

головуючого - судді Чурупченка М.І.,

з участю секретаря Макуха О.О.,

представника відповідача Андрєєва Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Корюківці Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Чернігівський обласний військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до суду, щодо відповідача Міністерства оборони України, 3-я особа Чернігівський обласний військовий комісаріат, в якому просить суд: визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 24 лютого 2017 року № 19 виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, встановити судовий, контроль за виконанням МО України рішення суду та зобов`язати МО України протягом місяця, з дня набрання рішенням суду законної сили, подати звіт про виконання рішення суду.

Свої вимоги мотивує тим, що у зв`язку з встановленням йому 02 грудня 2015 року III групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги. Дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ї групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії є незаконними, так як ним на розгляд комісії були подані всі документи, необхідні для призначення допомоги, в тому числі і документи, що свідчать про обставини поранення. Оскільки відмовили йому у такій допомозі, тому звернувсь до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Поштою надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, а розгляд справи просив провести без його участі. Також додатково в обґрунтування вимог зазначив, що після повторного розгляду його заяви Міністерство оборони, приймаючи до уваги свої дискреційні повноваження, прийняло рішення на свій розсуд - про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги. Тому з метою захисту прав та законних інтересів він просить задовольнити його позов в повному обсязі та зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю, враховуючи, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Представник відповідача - Міністерства оборони в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем не був наданий документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975, в зв`язку з чим позивачу і було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Представник 3-ї особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 надав відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 та вказали, що права позивача Чернігівський обласний військовий комісаріат не порушив, так як він є лише посередником між позивачем та відповідачем, оскільки лише приймав та перенаправляв подану заяву від позивача на адресу МО України для прийняття Міністром оборони України рішення щодо призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Вислухавши представника відповідача та розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2015 року позивач звернувся з заявою на адресу Корюківського РВК, де перебуває на військовому обліку, про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності.

24 грудня 2015 року Корюківським РВК за вих. № 3879 його заява була направлена на адресу Чернігівського ОВК. 25 грудня 2015 року за вих. №6546 Чернігівський обласний військовий комісаріат відповідно до п. 13 Порядку № 975 направив його заяву та додані до неї документи на адресу Департаменту фінансів МО України для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

В даному листі-висновку Чернігівський ОВК зазначив: «Командування вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності».

20 травня 2016 року відповідно до п. 749 Протоколу № 36 (додаток № 12) засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, який був затверджений Міністром оборони України 23 травня 2016 року, Міністерством оборони України, вивчивши його документи щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, було прийнято рішення повернути подані документи на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975».

Про вказане рішення його було повідомлено Чернігівським обласним військовим комісаріатом листом від 30 травня 2016 року № 5/2268с (додаток № 13).

Вважаючи дане рішення МО України неправомірним він звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Постановою Корюківського районного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 736/853/16-а (додаток № 14), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року (додаток № 15) його позовні вимоги було задоволено частково, визнано неправомірними дії МО України щодо повернення на доопрацювання його заяви про призначення одноразової грошової допомоги. Зобов`язано МО України розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби і прийняти відповідне рішення. На виконання постанови Корюківського районного суду Міністерством оборони України його заява про призначення одноразової грошової допомоги була повторно розглянута та 03 березня 2017 року Міністром оборони України було затверджено протокол від 24 лютого 2017 року № 19 (додаток № 16), відповідно до якого йому було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги було зазначено те, що ним, начебто: «не подано документ, що свідчить про обставини поранення». Таке рішення Міністра оборони України позивач вважає неправомірним та таким, що порушує його права та законні інтереси. Він проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил колишнього Радянського Союзу з 20 жовтня 1986 року по 21 листопада 1988 року, в тому числі в період з 11 лютого 1987 року по 23 травня 1988 року приймав участь в бойових діях в демократичній республіці Афганістан. Являється учасником бойових дій, інвалідом війни. Під час проходження військової служби у республіці Афганістан приймав особисту участь у бойових діях та у 1987 році отримав множинні вогнепальні осколкові поранення, ЗЧМТ-контузію головного мозку, мінно-вибухову травму. У червні 2015 року пройшов судово-медичну експертизу у Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз. За висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 25 червня 2015 року № 1164/ж, рубці, які залишились після отримання мною множинного вогнепального осколкового поранення: «є наслідком загоєння ран, що могли утворитися в результаті вогнепальних (осколкових) поранень, які могли бути отримані у 1987 році»

Відповідно до протоколу № 2398 від 25 червня 2015 року Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв: «поранення, ЗЧМ-контузія головного мозку, МВТ (мінно-вибухова травма) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».

У грудні 2015 року, приймаючи до уваги поганий стан здоров`я, пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією. Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 027181 від 02 грудня 2015 року йому вперше встановлена: «III група інвалідності. Причина інвалідності: поранення, ЗЧМ-контузія головного мозку, МВТ (мінно-вибухова травма) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії». В грудні 2015 року отримав посвідчення інваліда війни III групи серії НОМЕР_1 .

У зв`язку з встановленням йому 02 грудня 2015 року III групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Так, відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції чинній на його мого звернення у 2016 році про призначення одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 ст. 16.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Відповідно до п. 6 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної впади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 9 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 11 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок №975) визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу (Чернігівський обласний військовий комісаріат).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу (Чернігівський ОВК) подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів (МО України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів (МО України) приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З метою виконання в МО України положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постанови КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 наказом МО України від 12 квітня 2007 року № 168 призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник МО України та ще 8 керівників структурних підрозділів МО України.

Рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності виражене у формі протоколу від 24 лютого 2017 року № 19, на тій підставі, що позивачем «не подано документ, що свідчить про обставини поранення», - є неправомірним у зв`язку з тим, що ним такий документ було подано.

Так, відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 25 червня 2015 року № 1164/ж (додаток № 6), витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2398 від 25 червня 2015 року, довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією причиною поранення, а в подальшому причиною інвалідності були бойові дії під час проходження військової служби, а обставиною поранення - виконання обов`язків військової служби (зазначено у протоколі центральної військово-лікарської комісії МО України.

Таким чином, цілий ряд фахівців як то судово-медичний експерт, члени військово-лікарської комісії МО України та фахівці медико-соціальної експертної комісії вказують на те, що: «поранення, ЗЧМ-контузія головного мозку, МВТ (мінно-вибухова травма) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії», а відповідач стверджує про те, що позивачем не наданий документ який би свідчив про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Посилання відповідача на перелік документів, які додаються до заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а саме на те, що позивачем не надано документу, що свідчить про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що є підставою повернення документів на доопрацювання, є неправомірними у зв`язку з наступним.

Пунктом 11 Порядку № 975 наведено перелік документів, які можуть підтвердити наявність у особи права на отримання одноразової грошової допомоги, однак, ні Порядок № 975, ні Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні будь який-інший нормативно правовий акт не містить норми про те, що відсутність тої чи іншої довідки є підставою для відмови особі у призначенні одноразової грошової допомоги. Відповідні юридичні факти можуть підтверджуватись і іншими документами, наприклад висновком судово-медичної експертизи, протоколом центральної військово-лікарської комісії МО України, довідкою МСЕК.

Формальне посилання на відсутність довідки є неправомірним, більш того, проходячи строкову військову службу в республіці Афганістан та отримавши відповідне поранення позивач вплинути на дії військового командування та зобов`язати його видати довідку про те, що поранення позивач отримав не в наслідок алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння він не міг, більш того видача таких довідок на той час взагалі законодавством передбачена не була.

Більш того, Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі Положення № 402) (зареєстровано в Міністерстві юстиції 17.11.2008 року за № 1109/15800) чітко передбачено, що категорія громадян, до якої відноситься позивач, при встановленні причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) надавати довідку про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не повинен.

Так, відповідно до п. 21.3 Положення № 402 причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. Так, відповідно до даного пункту Положення № 402 центральна військово-лікарська комісія МО України оглядала позивача та встановила причинний зв`язок моїх поранень - витяг з протоколу від 25 червня 2015 року № 2398.

Відповідно до п. 21.5. Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії". Саме таке формулювання зазначене в Протоколі Центральної військово-лікарської комісії МО України від 25 червня 2015 року № 2398.

Відповідно до п. 21.8. Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 (z0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Відповідно до п. 21.21. Положення № 402 за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово- медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально- профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово- медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Посилання відповідача на відсутність відповідної довідки, якої у позивача нема, бо така довідка на той час не видавалась, не була передбачена.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 з дня встановлення 3 групи інвалідності, при первинному огляді, набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та з метою реалізації даного права надав відповідачеві через уповноважену особу - Чернігівський обласний військовий комісаріат, необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, проте Міністерство оборони, відповідно до свої дискреційних повноважень, прийняло рішення від 24 лютого 2017 року № 19, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, яке на думку суду є неправомірним.

Суд вважає, що посилання Міністерства оборони України на те, що позивачем не надано документу, який би свідчив про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), є безпідставним, оскільки відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування, довідки про обставини травми не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.

Так, правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги в порядку ст.16 Закону № 2011-ХІІ та Порядком № 975, є відповідний висновок МСЕК, який надавався позивачем відповідачу.

Крім того, в матеріалах справи наявні висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії, які також підтверджують зв`язок поранення (контузія) та захворювання з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, які також надавалися на розгляд комісії.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України від 24 лютого 2017 року № 19, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, в частині відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Рішення про задоволення позовних вимог позивача прийняте судом на захист його прав, гарантованих Конституцією України, та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та враховуючи, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Що стосується клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, то суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки в розумінні ст. 267 КАС України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Оскільки позов підлягає задоволенню на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір по розгляду справи слід стягнути з відповідача на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.11, 69,158-163, 186, КАС України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.91р. № 2011-XII із змінами, суд

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 24 лютого 2017 року, №19, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, згідно з підпунктом 1 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

Відмовити в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань.

Копію постанови надати сторонам по справі до відому.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Корюківський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М. І. Чурупченко