Справа № 725/111/17
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/111/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2017 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він проживає в трьох квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1. Даний будинок збудований ще у 1957 році із саману. Також вказував, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є його сусідами, з якими він ніколи не мав конфліктів, вони проживали з дотриманням правил добросусідства та мали усні домовленості щодо приведення зовнішнього вигляду будинку та облаштування благоустрою прилеглої території. Однак його сусідка, ОСОБА_3, яка проживає у квартирі АДРЕСА_2, порушила усі домовленості та розпочала реконструкцію своєї квартири, а в подальшому нею було влаштовано віконний отвір (який виходить йому у двір) в несучій стіні, де ніколи його не було, дані будівельні роботи було проведено без підкріплення додатковими балками та арматурного підсилення, з порушенням будівельних норм та попередньої їхньої добросусідської домовленості. З метою припинення таких дій він змушений був звернутися до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, але ОСОБА_3, не визнаючи своєї провини, вирішила також написати на нього скаргу до Інспекції про те, що він нібито виконує будівельні роботи з прибудови до своєї квартири.

Також вказував, що листом Інспекції від 25.11.2016 року №С-643/18-1/153 його було повідомлено про проведення позапланової перевірки, в результаті якої його сусіда було притягнуто до відповідальності. Але, на цьому Інспекція вирішила не зупинятись і притягнути й його до відповідальності за здійснення нібито будівельних робіт.

В подальшому, 14 грудня 2016 року на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, а 28 грудня 2016 року було запрошено до Інспекції для прийняття рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, ознайомитися із матеріалами адміністративної справи йому було відмовлено, при розгляді справи його пояснення щодо вказаної справи, відповідачем було проігноровано та не взято до уваги. За наслідками розгляду справи відповідачем винесено постанову про адміністративне правопорушення №32/138/18-1/15.1 від 28.12.2016 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот гривень) грн.

Разом з тим, вважає вищевказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням чинного законодавства, а тому просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 28.12.2016 року №32/138/18-1/15.5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Позивач у судовому засіданні поданий позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення, вказуючи про те, що ним проводилися виключно роботи з благоустрою території біля будинку, яку він мав намір вкрити тротуарною плиткою й відповідно виконання робіт по реконструкції квартири без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт ним не проводилися.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити з підстав зазначених в письмових запереченнях. При цьому вказували, що за наслідками позапланової перевірки було встановлено, що позивачем виконані будівельні роботи з прибудови дерев'яного тамбуру та розпочаті роботи з реконструкції частини житлового будинку АДРЕСА_1 без набуття права на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 2 частини 1 статті 34, абзацу 2 частини 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у зв'язку із чим посадовою особою Інспекції у присутності позивача складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.12.2016 року, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14.12.2016 року, а також винесено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконується без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 14.12.2016 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил від 14.12.2016 року.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи на те, що позивачем без отримання відповідного дозволу та їх згоди незаконно розпочато проведення робіт з реконструкції та прибудови до будинку, влаштовано фундамент, а постанова відповідача, якою його притягнуто до відповідальності є законною та підстави для її скасування відсутні.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 11 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів, суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Судом встановлено, що позивач проживає в трьох квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці, що передана в оренду усім мешканцям будинку згідно відповідного договору.

При цьому, також судом встановлено , що між позивачем та третіми особами, які також проживають у вищевказаному будинку виник спір щодо проведення відповідних робіт з благоустрою території та реконструкції будинку.

З метою усунення порушень своїх прав як одного із власника зі сторони третіх осіб, які без відповідного дозволу влаштували віконний отвір у несучій стіні будинку, він звернувся із відповідною скаргою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради.

Листом Інспекції від 25.11.2016 року №С-643/18-1/153 його було повідомлено про проведення позапланової перевірки, в результаті якої його сусіда було притягнуто до відповідальності.

Крім того, за зверненням ОСОБА_3 Інспекцією також проведено перевірку законності здійснення й позивачем відповідних будівельних робіт, а саме було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та встановлено, що позивачем проводяться будівельні роботи без зареєстрованої декларації на початок виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», про що інспектором будо складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Також інспектором будівельного нагляду було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 96 КУпАП та видано ряд приписів про усунення порушень та зупинення проведення будівельних робіт.

Крім того, постановою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області від 28.12.2016 року №32/138/18-1/15.5 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. (а/с 21-22).

При цьому, зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1, здійснював будівельні роботи з реконструкції частини житлового будинку АДРЕСА_1 (влаштовано фундамент під прибудову розмірами 8,2 м.х11.8м.) які розпочаті без набуття права на виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34, абз. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, частина 7 ст. 96 КпАП України передбачає відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів ІІ категорії складності.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України та реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Крім того, згідно вимог ст. 36 вказаного Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Згідно ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

З вищезазначеної норми, вбачається, що категорію складності об'єкта будівництва визначають проектувальник і замовник на стадії укладення договору, складання завдання на проектування, оскільки навіть подальший процес проектування залежить від присвоєної категорії складності. При цьому під складністю розуміється сукупність ознак об'єкта, які характеризують його призначення і потенційну небезпеку. При визначенні категорії слід керуватися ДБН В.1.2-14-2009 "Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ", якими визначені класи наслідків (відповідальності) будівлі або споруди: значні, середні, незначні.

Таким чином, важливим моментом є те, що ч.7 ст. 96 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва лише щодо об'єктів ІІ категорії складності. Тобто, для притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею, необхідно довести обставини: 1) виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, 2) вчинення порушення щодо об'єктів ІІ категорії складності.

Так, в ході судового розгляду позивач вказував, що дотримуючись правил добросусідства та усну домовленість із сусідами щодо приведення прилеглої території будинку до естетичного вигляду, на весні розпочав роботи з благоустрою своєї прилеглої території, а саме: зробив підмостки навкруги своєї частини будинку, бетонну доріжку до хвіртки та підготував подвір'я до вкладання бруківкою, облаштування газонного покриття та клумби, однак у зв'язку із тим, що вказані роботи вимагали значних коштів, їх виконання призупинив до наступної весни.

Разом з тим, як вбачається із акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.12.2016 року, за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 виконані будівельні роботи з прибудови дерев'яного тамбуру (розмірами 1,2х2,8 м.), розпочаті роботи з реконструкції частини житлового будинку АДРЕСА_1 (влаштовано фундамент під прибудову розмірами 8,2х11,8 м.) без набуття права на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34, абз. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, з огляду на пояснення позивача, який вказав, що він не мав наміру забудовувати територію, а мав намір привести прилеглу територію будинку до естетичного вигляду шляхом здійснення відмостків навкруги своєї частини будинку, бетонної доріжки до хвіртки та вкладання подвір'я бруківкою, облаштування газонного покриття та клумби, ОСОБА_1 не є і не міг бути замовником, у зв'язку із чим не подав відповідної заяви.

Крім того, як встановлено в суді та не спростовано відповідачем, вищевказані пояснення позивача відповідачем при розгляді справи до уваги не приймалися й відповідно у постанові відсутні будь-які дані про їх оцінку, що свідчить про те, що відповідачем не з'ясовано в повній мірі чи дійсно було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні чи підлягає адміністративній відповідальності, а також чи наявні й інші обставини, які можуть бути враховані під час розгляду справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Крім того, положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які дані, на основі яких орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, а також іншими документами, яким необхідно дати юридичну оцінку, яка має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим, оскаржувана постанова вищевказаним вимогам в повній мірі не відповідає, оскільки виявлені правопорушення достатнім чином не є зафіксованими та відображеними. Зокрема, в ні в протоколі, ні в постанові відсутні докази щодо здійснення позивачем будівельних робіт щодо будівництва саме об'єктів І чи ІІ категорії складності, здійснення яких потребує попереднього отримання дозволу й відповідно реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт та дані роботи вчинені щодо об'єктів саме ІІ категорії складності.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення позивачем ч.7 ст. 96 КпАП України, так як ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові по справі про адміністративне правопорушення не повно викладена об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП, а саме не зазначено кваліфікуючу ознаку вказаного правопорушення вчинення порушення щодо об'єктів ІІ категорії складності, а також відсутні докази на підтвердження саме здійснення позивачем будівництва, а не проведення робіт по благоустрою прилеглої до будинку території. При цьому, наявні фотознімки також достатнім чином не підтверджують факт виконання робіт позивачем саме з будівництва добудови, яка потребує попереднього отримання документів, які надають право на виконання таких робіт.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови також не вбачається на підставі яких саме доказів, передбаченихст. 251 КУпАП, відповідач прийшов до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП, що свідчить про те, що відповідачем не в повному обсязі з'ясовано усі обставини справи у відповідності до ст. 280 КУпАП.

При цьому, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у письмових запереченнях на позов, а також на спростування доводів позивача, доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП.

За таких обставин, суд виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, приходить до висновку, що вимога позивача про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, та, відповідно, такою, що підлягає до задоволення, а тому оскаржувану постанову слід скасувати.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно за ч. 7 ст. 96 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 247, ч. 3 ст. 284 КУпАП повноваження в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративному суду, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови. Відтак, правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 71, 159, 163 КАС України, ч. 7 ст. 96, ст. 251, 268, 277-2, 283-284, 293 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №32/138/18-1/15.5 від 28.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.