Справа № 813/236/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року справа № 813/236/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання - Телиця О.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1.

представників позивача - Єрохіна В.В., Качмар І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду м.Львова про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Шевченківського районного суду м.Львова у якому просить:

- визнати протиправною відмову Шевченківського районного суду м. Львова у наданні інформації на запит від 05.10.2016 року, а саме копії наказу про призначення на посаду судді ОСОБА_5;

- зобов'язати Шевченківський районний суд м. Львова надати копію наказу про призначення на посаду судді ОСОБА_5.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.10.2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова, з письмовим запитом про надання інформації, в тому числі копії наказу про призначення на посаду судді ОСОБА_5. Однак на запит позивач отримала відмову в наданні копії наказу через те, що «Накази» відносяться до документів службового користування. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує право на доступ до публічної інформації.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просять задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача в засідання не з'явився, заперечень на позовну заяву не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

05 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернулася із запитом про надання публічної інформації до Шевченківського районного суду м. Львова, в якому просила надати інформацію про те, чи працював ОСОБА_5, на посаді судді до 1993 року, на який термін призначався суддя ОСОБА_5, на посаду судді в 1993 році і надати копію наказу № 10-К від 02.02.1993 року.

Листом від 06 жовтня 2016 року № 1-12/25/2016 Шевченківський районний суд м. Львова повідомлено позивача про те, що у 1993 році суддя ОСОБА_5, відповідно до діючих нормативно - правових актів на даний період, був обраний суддею Шевченківського районного суду м. Львова терміном на 10 років. До призначення суддею ОСОБА_5, в судовій системі не працював. Зокрема, роз'яснено, що надання копій наказу про призначення ОСОБА_5, не надається можливим, оскільки «Накази» «відносяться до документів службового користування»

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

В силу приписів ч. 1 ст. 2 Закону №2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 1 Закону №2939-VI).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI).

Водночас, інформацією з обмеженим доступом є службова інформація (п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 2939-VI ).

При цьому, обмеження доступу до інформації в силу приписів ч. 2 ст. 6 Закону здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону № 2939-VI до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. (ч. 1 ст. 9 Закону № 2939-VI).

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону (ч. 2 ст. 9 Закону № 2939-VI).

Позивачем запитувалася інформація про те, чи працював ОСОБА_5, на посаді судді до 1993 року, на який термін призначався суддя ОСОБА_5, на посаду судді в 1993 році з наданням копії наказу № 10-К від 02.02.1993 року.

Суд зазначає, що в наданій відповідачем відповіді жодним чином не було роз'яснено та обґрунтовано належність запитуваної інформації до вищевказаних критеріїв.

Крім того, перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Також при вирішенні даної адміністративної справи суд бере до уваги постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29.09.2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" в якій визначено, що належність запитуваної інформації до конфіденційної, таємної або для службового користування на підставі статей 7, 8, 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідно не є єдиною достатньою підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо за визначенням вона є конфіденційною або таємною або для службового користування та за умови застосування сукупності вимог пунктів 1 3 ч. 2 ст. 6 цього ж Закону (ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9, п. 2 ч. 1 ст. 22 цього ж Закону).

Також суд зазначає, що присвоєння певному документу грифу "для службового користування" саме по собі не є достатньою підставою для відмови у задоволенні запиту на інформацію у ньому, оскільки така підстава не передбачена ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З тих самих причин не може бути відмовлено у доступі до інформації тільки через те, що відповідний вид інформації включено до переліку відомостей, що становлять службову інформацію.

Відповідно до п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами про доступ до публічної інформації» визначено, що суди також повинні мати на увазі, що організаційне забезпечення роботи суду, у тому числі ведення судової статистики, вирішення кадрових питань, здійснення діловодства, забезпечення роботи автоматизованої системи документообігу в суді, узагальнення судової практики, є владними управлінськими функціями, а тому інформація стосовно реалізації цих функцій охоплюється поняттям публічної інформації і надається відповідно до Закону N 2939-VI.

Як вбачається з наданої позивачу відповіді, відповідачем не було належним чином обґрунтовано того, на якій підставі запитувану інформацію було віднесено до службової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірності своїх дій, що зумовило звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає за необхідним визнати протиправною відмову відповідача у наданні інформації на запит від 05.10.2016 року ОСОБА_4, а саме копії наказу про призначення на посаду судді ОСОБА_5, із зобов'язанням надати запитувану інформацію, а саме копію наказу про призначення на посаду судді ОСОБА_5.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, враховуючи при цьому доводи позивача, а також наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163, КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправною відмову Шевченківського районного суду м. Львова, у наданні інформації на запит від 05.10.2016 року ОСОБА_4, а саме копії наказу про призначення на посаду судді ОСОБА_5.

Зобов'язати Шевченківський районний суд м. Львова надати інформацію на запит від 05.10.2016 року ОСОБА_4, а саме копію наказу про призначення на посаду судді ОСОБА_5.

Стягнути з Шевченківського районного суду м. Львова на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено 03 травня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.