Справа № 200/13456/16-а
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ім'ям України Провадження 2а/200/787/17
18 квітня 2017 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:
головуючого -судді Литвиненка І.Ю.
при секретарі - Козловій Ю.С.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції Точенюка Івана Олександровича та Головного управління національної поліції України у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними, визнання постанови протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, керуючись ст.ст. 7, 14-1, 247, 251, 287-289 КпАП України, ст.ст. 3, 7-11, 71, 99, 100, 102, 160,-163, 171-2 КАС України, -
Позивач ОСОБА_2 у квітні 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів - Точенюка І.О. та ГУ НП України у Дніпропетровській області, прохаючи суд визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції Точенюка І.О., визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 106193 від 11 липня 2016 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, а справу закрити за відсутністю у його діях ознак складу злочину.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 11 липня 2016 року, близько о 14 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки Volkswagen моделі Toureg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Д.Яворницького та вул. Ширшова у м. Дніпрі в напрямку вул. М.Грушевського. Проїхавши перехрестя, на відстані 15 метрів від нього, здійснив зупинку, не перешкоджаючи руху автомобілів.
Не зважаючи на його пояснення, інспектором поліції Точенюком І.О. його піддано адміністративному стягненню за нібито порушення ним вимоги п. 15.10 «А» Правил дорожнього руху. Вважає, що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП безпідставно, так як Правил дорожнього руху він не порушував, а притягнення до відповідальності є наслідком його принципової позиції із відстоювання того факту, що він не є правопорушником.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Незаконність постанови полягає у тому, що адміністративного правопорушення позивач не вчиняв.
Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилися, письмових заяв та клопотань суду не надали (а.с. 66-67).
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. З цих підстав суд розглянув справу за відсутності відповідачів та виніс постанову.
Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини у справі та перевіривши їх наданими представником позивача доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11 липня 2016 року інспектором ПП УПП у м. Дніпропетровську Точенюком І.О., за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню у вигляду штрафу у сумі 255 гривень (а.с. 25). Згідно з цією постановою, у цей день, о 14 годині 20 хвилині, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Volkswagen моделі Toureg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Д.Яворницького та вул. Ширшова у м. Дніпрі в напрямку вул. М.Грушевського. Проїхавши перехрестя, у порушення вимог п. 15.10 «А» Правил дорожнього руху, здійснив зупинку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України (а.с. 25).
Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Нормою ст. 289 КпАП України встановлено, що скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів зо дня винесення постанови. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову; нормами ч.ч. 4 та 5 цієї статті КАС України встановлено, що суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду усі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Згідно з вимогами ст. 88 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також допустимість та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з пунктом 15.10 «А» Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обстави справи випливає наступне. Суд вважає, що через не надання відповідачем доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яким є відеозапис руху автотранспорту та дій з притягнення позивача до адмінвідповідальності, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення. Враховуючи те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду таких доказів, які спростовують твердження позивача про те, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, суд вважає факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення, недоведеним. З цих підстав, внаслідок недоведеності вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 106193 від 11 липня 2016 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 14-1, 247, 251, 287-289 КпАП України, ст.ст. 3, 7-11, 71, 99, 100, 102, 160-163, 171-2 КАС України, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити у повному обсязі.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 106193 від 11 липня 2016 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України - скасувати.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Литвиненко