Справа № 560/541/17
Суддя: Сидоренко З.С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №560/541/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про поновлення протиправно припиненої виплати пенсійного забезпечення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в якому просить поновити, починаючи з 01 квітня 2015 року, протиправно припинену йому виплату пенсійного забезпечення (пенсії) як особі, що займає посаду державного службовця (згідно ЗУ "Про державну службу") та є інвалідом ІІІ групи і не набув на сьогодні права на призначення пенсії відповідно до Закону україни "Про державну службу".

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з березня 2012 року до квітня 2015 року отримував пенсійне забезпечення згідно Закону україни "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як потерпілий внаслідок аварії на ЧАЕС, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На даний час він працює головним спеціалістом в Управлінні соціального захисту населення і являється державним службовцем. З прийняттям Закону україни від 02.03.2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015 року та яким, відповідно, було внесено зміни, у тому числі до ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.04.2015 року було припинено виплату пенсій, зокрема інвалідам ІІІ групи, які на сьогодні займають посади державного службовця. Виплати пенсій з 01.04.2015 року припинено всім особам вищевказаної категорії, включаючи тих, які на сьогодні не набули права на "спеціальну пенсію", а від так не отримують "спеціальних пенсій" згідно спеціальних законів (ЗУ "Про державну службу", тощо). У Прикінцевих положеннях п.5 Закону україни від 02.03.2015 року №213-VІІІ вказано, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру" "Про судоустрій і статус суддів" тощо. Таким чином порушені його конституційні права на пенсійне забезпечення.

Відповідач надав суду заперечення на позов, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 з 11.02.2008 року перебуває на обліку в Зарічненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком, проте працює на посаді головного спеціаліста в Управлінні соціального захисту населення, яка віднесена до посад державного службовця. Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015 по 31.12.2015 встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911, тимчасово, на період 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Законом України від 06.12.2016 року № 1774- VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам було продовжено з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

При цьому, тимчасовий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам не стосується 4 категорій громадян, а саме: інвалідів І та II групи, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, членів сімей загиблих (померлих) військовослужбовців (незалежно від виду пенсії та закону, за яким призначена пенсія).

Статтю 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV доповнено наступним чином: "У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Тобто вищезазначеною нормою Закону передбачено припинення виплат пенсій (у період роботи на відповідних спецпосадах) народним депутатам, державним службовцям, та прирівняним до них особам, суддям, прокурорам та іншим особам, на яких поширюється дія законів, зазначених у статті 47 в новій редакції. Отже, Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на виконання своїх повноважень діяло в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому підстав для поновлення виплати пенсії позивач не має. Тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за їх безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до вимог ст.183-2 КАС України справа розглядається в порядку скороченого провадження одноособово суддею без проведення судового засідання та виклику сторін.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Зарічненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області, є інвалідом III групи захворювання якого пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, працює на посаді головного спеціаліста в Управлінні соціального захисту населення, і є державним службовцем..

17.02.2017 року позивач звернувся до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про поновлення йому виплати пенсії з квітня 2015 року (а.с.5).

Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області у своєму листі №16/02-2 від 01.03.2017 року відмовило позивачу у поновленні виплати пенсії, оскільки пенсіонерам, які працюють на посадах державних службовців, прокурорів, суддів призначені пенсії не виплачуються до звільнення з роботи з посиланням на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911 та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774 (а.с.6).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015 по 31.12.2015 встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії, а саме передбачає, що тимчасово, у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р. у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України"; "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Законами України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та від 06.12.2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, відповідно до якої тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та, відповідно, з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року продовжено особливий порядок виплати пенсії особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), що працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Після звільнення з роботи та подання до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання трудової книжки із записом про звільнення або відповідного витягу з наказу, з дня, наступного за днем звільнення, пенсія виплачується у повному розмірі.

Суд вважає, що в даному випадку зазначена норма чітко встановлює, що пенсія особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Тобто, визначено, що підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді яка дає право на призначення пенсії відповідно зазначеним законам, при чому в даному випадку не має значення чи набула особа таке право (тобто чи наявні підстави визначені законом для її призначення - вік, інвалідність, тощо) чи ні.

Отже, позивач займаючи посаду головного спеціаліста в Управлінні соціального захисту населення, працює на державній службі, а отже має право (з урахуванням відповідних вимог Закону України "Про державну службу") на призначення пенсії відповідно до спеціального закону - Закону України "Про державну службу", а тому в даній ситуації на нього розповсюджується дія статті ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в чинній редакції.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про Конституційний Суд України" повноваження щодо прийняття рішення про конституційність законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим покладено на Конституційний Суд України.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України, та беручи до уваги, що ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойовий дій, не займає посади в органах, перелічених п 3 Прикінцевих положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", тому відповідач тимчасово припинив виплату пенсії позивачу, керуючись саме чинною нормою законодавства. Отже, доводи позивача про те, що припинення виплати пенсії є незаконним, а дія зазначеного Закону повинна розповсюджуватись тільки на осіб, яким пенсія буде призначатись після введення в дію цієї норми, суд вважає безпідставними .

Таким чином, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Законів України №213, 911, 1774.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6-14, 71, 72, 159-163, 183-2, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про поновлення протиправно припиненої виплати пенсійного забезпечення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду З.С. Сидоренко