Справа № 22-а-10139/08
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2011 р.Справа № 22-а-10139/08

Категорія:3.7.2Головуючий в 1 інстанції: Ведмідська Н.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 06.08.2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Херсонській області про визнання не чинною постанови про застосування фінансової санкції,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Херсонській області про визнання не чинною постанови про застосування фінансової санкції.

В своєму позові позивач зазначає, що позивач не э приватним підприємцем, однак має у власності автомобіль НОМЕР_1. На власному автомобілі він здійснює приватні поїздки. 14.08.2007 року та 13.08.2007 року він возив членів своєї родини до заповідника «Асканія-Нова»та в аквапарк м. Алушта. Однак по дорозі його два рази було зупинено та складено акти за порушення вимог перевезення пасажирів. На підставі цих актів були винесені постанови про застосування штрафних санкцій, які і просить скасувати позивач.

ОСОБА_2 просить визнати постанови територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Херсонській області про застосування фінансових санкцій незаконними.

Представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні з тих підстав, що під час перевірки державними інспекторами було встановлено, що в салоні перебувають сторонні особи, яким позивач оказував послугу перевезення. Позивачем не було представлено відповідних документів для перевезення пасажирів та доказів виконання приватної поїздки. Позивач неодноразово зупинявся інспекторами і кожний раз в салоні перебували пасажири.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 06.08.2008 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 06.08.2008 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до акту №031138 від 14.08.2007 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення пасажирів без оформлення документів, а саме: відсутня ліцензійна картка, договір із замовником перевезень, дорожній лист та документ, що посвідчує оплату транспортних послуг. В салоні було виявлено 17 осіб. Згідно постанови від 04.10.2007 року до ОСОБА_2 застосована фінансова санкція в розмірі 1700 гривень за порушення ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до акту №010530 від 13.08.2007 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення пасажирів без оформлення документів, а саме: відсутня ліцензійна картка, договір із замовником перевезень, дорожній лист та документ, що посвідчує оплату транспортних послуг. В салоні перебувало 20 пасажирів. Згідно постанови від 03.10.2007 року до ОСОБА_2 застосована фінансова санкція в розмірі 1700 гривень за порушення ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач подав позов до суду з вимогою про визнання нечинною цих санкцій.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п.2 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту під транспортними послугами розуміється діяльність повязана із задоволенням потреб населення в перевезеннях. Згідно вимог ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт»автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних спеціальних пасажирських перевезень для водія автобуса є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до вимог ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будучи зобов'язаним в силу ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, позивач суду не довів, що він не надавав послуги по перевезенню пасажирів.

Судова колегія встановила, що судом першої інстанції розяснено позивачеві право доповнити позовні вимоги щодо визнання недійсними актів перевірки, однак така вимога не заявлена.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при наявності не визнаних незаконними акти перевірки на підставі яких винесені постанови про накладення штрафних санкцій, останні скасовані бути не можуть.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 06.08.2008 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 07.02.2011 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький