Справа № 377/201/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
іменем України
Справа №377/201/17

Провадження №2-а/377/20/17

28 квітня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої- судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Качан С.М.,

представника відповідача Потапенко Т.О.,

представника третьої особи ДСП «ЧАЕС» - Гарнаги П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, треті особи: державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС», військова частина НОМЕР_1 , про зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:
27 березня 2017 року до Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить зобов`язати відповідача -управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області зарахувати час перебування на військовій службі з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року (один місяць) та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року(п`ять місяців), всього шість місяців перебування на військовій службі до його страхового стажу та внести відповідні зміни до його облікової картки.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2012 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України у місті Славутичі Київської області як одержувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах (за Списком № 1). До моменту призначення пенсії і по сьогоднішній день працює на державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильська АЕС». З 28 серпня 2014 року по 26 вересня 2015 року проходив військову службу у зв`язку із частковою мобілізацією на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , приймав участь в АТО в Донецькій та Луганських областях у складі вказаної військової частини, має статус ветерана війни учасника бойових дій. На період військової служби за місцем роботи на ДСП «Чорнобильска АЕС» у відповідності до ст.119 Кодексу законів про працю України ( у редакції на момент призову) та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року був виданий наказ № 743-к від 22.09.2014 року про звільнення ОСОБА_1 від роботи з 23.09.2014 року на період військової служби у зв`язку з частковою мобілізацією на особливий період, зі збереженням на цей період місця роботи і середньої заробітної плати, але не більше одного року. Оскільки, на момент призову на військову службу, він знаходився в черговій відпустці за місцем роботи, термін якої закінчувався 22.09.2014 року, тому наказ на ДСП «Чорнобильська АЕС» про звільнення його від роботи був виданий з першого робочого дня, тобто з 23.09.2014 року. У зв`язку із закінченням річного терміну, передбаченого наказом № 743-к та змінами внесеними до ст.119 КЗпП України (редакція статті від 11.06.2015 року) за місцем його роботи був виданий інший наказ № 852-к від 23.09.2015 року, який також передбачив увільнення його від роботи на період військової служби у зв`язку з частковою мобілізацією на особливий період, із збереженням на цей період місця роботи і середньої заробітної плати. Отже, на період проходження ним військової служби у зв язку з частковою мобілізацією на особливий період, у відповідності до законодавства зберігалося місце роботи і він отримував заробітну плату. Через деякий час після проходження військової служби, отримавши в Пенсійному фонді України у місті Славутичі індивідуальні відомості відносно себе застрахованої особи, він дізнався, що деякі місяці з періоду проходження ним військової служби не увійшли до його страхового стажу, і про це чітко зазначено у вказаних відомостях, а саме : в 2014 році не врахований один місяць жовтень, а 2015 році не враховано п`ять місяців з січня по травень включно. Тобто повністю не враховано 6 місяців військової служби до страхового стажу, тоді як ввесь період військової служби складає більше року ( з 28.08.2014 року по 26.09.2015 року). Вважаючи порушенням його прав, позивач звернувся до управління Пенсійного Фонду України в м.Славутичі з вимогою щодо зарахування всього періоду військової служби до страхового стажу. Проте, 29.07.2016 року він отримав відповідь від управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі за № 3131/07 на своє звернення з посиланням на те, що відповідальність поданих даних щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування несе бухгалтер та керівник підприємства (установи, організації) і було йому запропоновано звернутися за інформацією до органів Державної фіскальної служби України. 29.08.2016 року надійшла від управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі друга відповідь за № 82/Д-03, яка дублювала надану інформацію в попередньому листі та містила загальні роз`яснення щодо перерахунку пенсії. 17.09.2016 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України , який листом від 21.10.2016 року надав роз`яснення щодо зарахування періоду роботи до страхового стажу та порядок сплати страхових внесків. Позивач вважає, що у відповідності до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», має повне право на зарахування всього періоду військової служби до його страхового стажу, а дії управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області щодо відмови у зарахуванні періоду військової служби з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року до страхового стажу неправомірними .

Відповідач в особі управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області подав письмові заперечення на позов, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. На обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м.Славутичі як одержувач пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.02.2012 року. Згідно ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами обов`язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством. Згідно з п.2 ст.20 зазначеного Закону обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Згідно додатків до адміністративного позову, які надав ОСОБА_1 , вбачається, що у період з 23.09.2014 року по 26.09.2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_2 . Відповідно до його трудової книжки він перебував у трудових відносинах з ДСП «ЧАЕС». Наказом № 743-к від 22.09.2017 року, № 852-к від 23.09.2015 року визначено, що за ОСОБА_1 , збережено місце роботи (ДСП «ЧАЕС») і середня заробітна плата на період військової служби. Тобто ДСП «ЧАЕС» залишилося страхувальником в системі державного соціального страхування на час проходження військової служби ОСОБА_1 .. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за жовтень 2014 року та з січня 2015 року по травень 2015 року відсутні дані про заробітну плату та сплату страхових внесків. ОСОБА_1 не надав до суду належних доказів на підтвердження отримання середнього заробітку на час проходження військової служби. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку органів ПФУ самостійно вносити дані до системи персоніфікованого обліку, а так само не визначено механізм зарахування стажу у порядку, відмінному від встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За таких обставин управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі не мало правових підстав для внесення відповідних змін до облікової картки ОСОБА_1 для зарахування страхового стажу на час перебування на військовій службі і тому не вбачає в своїх діях порушення діючого пенсійного законодавства.

Ухвалою суду від 28 березня 2017 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС», військову частину НОМЕР_1 (а.с. 36).
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити, посилаючись на те, що період військової служби повинен бути зарахований УПФУ в м.Славутичі Київської області до страхового стажу відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач також уповноважений вносити зміни до системи персоніфікованого обліку, тому зобов`язаний внести зміни до індивідуальних відомостей про застраховану особу, вказавши його страховий стаж за спірний період.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року не сплачені страхові внески із заробітної плати позивача, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу за цей період не відображено, яка сума страхових внесків була сплачена роботодавцем. Вказаний період військової служби може бути зараховано до страхового стажу при умові сплати страхових внесків за період військової служби. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями вносити будь-які відомості до індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Представник ДСП «ЧАЕС», третьої особи у справі, суду пояснив, що під час часткової мобілізації на особливий період, а саме з 01.10.2014 по 31.10.2014 та з 01.01.2015 по 31.05.2015 за ОСОБА_1 зберігалася його середня заробітна плата. Згідно з п.7 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок не нараховується на виплати та не утримується з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та/або введення воєнного стану. Таким чином, страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за вищевказані періоди не перераховувались.

Військова частина НОМЕР_1 , третя особа у справі, повідомлена про час та місце судового засідання належним чином, свого представника в судове засідання не направила. Причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення сторін та інших осіб, які брали участь у справі, дослідивши подані документи і матеріали справи, оглянувши пенсійну справу 110485, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області, як одержувач пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.02.2012 року.

Відповідно до наказу ДСП «Чорнобильська АЕС» № 743-к від 22.09.2014 року ОСОБА_1 , провідного інженера ВСП, таб. № 9169, звільнено від роботи з 23.09.2014 на період військової служби у зв`язку з частковою мобілізацією, на особливий період, зі збереженням на цей період місця роботи і середньої заробітної плати, але не більше одного року. ( а.с.7).

Згідно наказу ДСП «Чорнобильська АЕС» № 852-к від 23.09.2015 р. ОСОБА_1 , (таб. № 9169) провідного інженера (керівник групи) ВСП, увільнити від роботи з 23.09.2015 на період військової служби у зв`язку з частковою мобілізацією на особливий період зі збереженням на цей період місця роботи і середньої заробітної плати.(а.с.8).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 277 від 26.09.2015 року, копія якого долучена до матеріалів справи, солдата за призовом ОСОБА_1 , механіка-водія зенітного ракетного взводу роти вогневої підтримки 3 аеромобільно-десантного батальйону, на підставі Указу Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015 « Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період», звільнити з військової служби у запас. З «26» вересня 2015 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Направити для зарахування на військовий облік до Центрально-Миколаївського ОРВК, м.Миколаєва. Вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 04 р.00 м.29 дн., пільгова 00 р. 00 м. 00 д. ( а.с.6).

Копією військового квитка ОСОБА_1 підтверджено, що 28.08.2014 року ОСОБА_1 призваний в ЗСУ на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 по мобілізації. 26 вересня 2015 року на підставі Указу Президента № 328/15 він мобілізований із Збройних сил військової частини пп НОМЕР_1 (а.с. 14-25).

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , відсутні відомості про страховий стаж за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України № 2435 від 11.04.2017 року ОСОБА_1 в період проходження служби в в/ч НОМЕР_3 (пп НОМЕР_1 ) з 28.08.2014 року по 26.09.2015 року отримував грошове забезпечення та сплачував страхові внески. Страхові внески сплачені в повному обсязі. Страховий стаж складає 01 р. 00 міс.28 дн.( а.с. 60).

Позивач звернувся до управління Пенсійного Фонду України в м.Славутичі з вимогою щодо зарахування всього періоду військової служби до страхового стажу. Проте, 29.07.2016 року він отримав відповідь від управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі за № 3131/07 на своє звернення з посиланням на те, що відповідальність поданих даних щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування несе бухгалтер та керівник підприємства (установи, організації) і було йому запропоновано звернутися за інформацією до органів Державної фіскальної служби України. 29.08.2016 року надійшла від управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі друга відповідь за № 82/Д-03 на його звернення про зарахування періоду військової служби до страхового стажу, яка дублювала надану інформацію в попередньому листі та містила загальні роз`яснення щодо перерахунку пенсії. 17.09.2016 року позивач звернувся з такою вимогою до Пенсійного фонду України , який листом від 21.10.2016 року надав роз`яснення щодо зарахування періоду роботи до страхового стажу та порядок сплати страхових внесків(а.с. 9-12).

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить з встановлених обставин справи та відповідних їм наступних правовідносин.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI ( у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є, зокрема, :

-роботодавці:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9-14 цієї частини, зокрема, військовослужбовців( крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу.

Таким чином, як підприємства, установи та організації, так і військові частини є платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до ч. 7 ст.7 ст. 7 Закону № 2464-VI ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
З урахуванням наведеного, страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із середньої заробітної плати ОСОБА_1 ДСП «ЧАЕС», третьою особою у справі, за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року не перераховувались.
Як передбачено п.1 ч.1 ст.7 ст. 7 Закону № 2464-VI ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), єдиний внесок для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, нараховується на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.
Таким чином, військова частина, яка виплачувала грошове забезпечення ОСОБА_1 , зобов`язана була перераховувати страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування.
Довідкою військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України № 2435 від 11.04.2017 року підтверджено, що ОСОБА_1 в період проходження служби в в/ч НОМЕР_3 (пп НОМЕР_1 ) з 28.08.2014 року по 26.09.2015 року отримував грошове забезпечення та сплачував страхові внески. Страхові внески сплачені в повному обсязі. Страховий стаж складає 01 р. 00 міс.28 дн.( а.с. 60).

Проте, оскільки персоніфікація обліку для військовослужбовців була введена відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 441 від 11 квітня 2016 року, яким внесено зміни до Порядку формування та надання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то єдиний внесок сплачувався із загального фонду грошового забезпечення, тобто військовою частиною НОМЕР_3 (пп НОМЕР_1 ) подавалися звіти про суми нарахованого грошового забезпечення застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, в яких зазначалися нарахування єдиного внеску на фонд грошового забезпечення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що період військової служби позивача з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року необхідно зарахувати до його страхового стажу, оскільки дослідженими доказами в судовому засіданні підтверджено, що за вказаний період з його грошового забезпечення сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Разом з тим органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до ч. 3 ст. 44, ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
У п. 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що до повноважень органів ПФУ належить витребувати відповідні документи та перевіряти необхідні відомості при прийнятті рішення за результатами розгляду заяви особи про перерахунок пенсії, що обумовлено необхідністю забезпечення об`єктивного розгляду заяви та дотримання принципів, регламентованих ст. 7 Закону № 1058-IV, зокрема щодо державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду.
Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач, розглядаючи заяви позивача про зарахування періоду військової служби з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року до страхового стажу не вчинив жодних дій та не вжив всіх належних і необхідних заходів для перевірки доводів заявника щодо сплати військовою частиною страхових внесків з його грошового забезпечення за вказаний проміжок часу, зокрема не витребував у військової частини, в якій позивач проходив службу, відповідні дані, що вказує на неправомірність його дій.
За таких обставин відмову відповідача у зарахуванні позивачеві періоду військової служби з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року необхідно визнати неправомірною та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача внести зміни до облікової картки позивача, суд виходить з того, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено заведення на кожну застраховану особу облікової картки. Натомість ч.3 ст.20 вказаного Закону регламентовано заведення на кожну застраховану особу персональної облікової картки. Уточнюючи позовні вимоги у позивача в цій частині, він пояснив, що внесення змін до облікової картки він мав на увазі зобов`язати відповідача внести зміни до індивідуальних відомостей про застраховану особу, заначивши його страховий стаж за спірний період.
Згідно п.3 розділу ІІ Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 18 червня 2014 року N 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 р. за N 785/25562, дані до реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них вносяться на підставі: звітності, що подається страхувальниками до органів доходів і зборів та передається до Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформацією; відомостей, що надходять з інших джерел, визначених статтею 18 Закону.
Слід зазначити, що ст.18 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не передбачено внесення змін до реєстру застрахованих осіб на підставі рішення суду.
Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н. Ф. Теремецька