Справа № 642/1039/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 р. Справа № 642/1039/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 14.03.2017р. по справі № 642/1039/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова

про визнання незаконними дій та рішення суб'єкта владних повноважень і зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд:

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року) протиправними;

- визнати рішення управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова від 05.01.2017 (лист від 11.01.2017 за № 190-02/29) про відмову в задоволенні заяви позивача про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»№ 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року) незаконним;

- скасувати рішення Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 05.01.2017 року;

- зобо'язати управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова призначити та провадити виплати позивачу пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) з 21.12.2016, тобто з дати звернення, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, відповідно до довідки прокуратури Харківської області про заробітну плату від 12.12.2016 № 18-802 без обмежень її максимального розміру, встановлених діючим законодавством.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова про визнання незаконними дії та рішення суб'єкту владних повноважень, зобов'язати його вчинити певні дії та прийняти рішення задоволено.

Визнано дії та рішення управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова, протокол №3 від 05.01.2017 (лист від 11.01.2017 за № 190-02/29) щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) незаконними.

Скасовано рішення Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, протокол №3 від 05.01.2017 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) з 21.12.2016, тобто з дати звернення, виходячи із розрахунку 90 (дев'яносто) % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи відповідно до довідки прокуратури Харківської області про заробітну плату від 12.12.2016 № 18-802 без обмежень її максимального розміру.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/1039/17 від 14.03.2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 21 грудня 2016 року, працюючи на посаді заступника начальника відділу підтримання державного обвинувачення в апеляційному суді прокуратури Харківської області звернулась із письмовою заявою до управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова про призначення їй пенсії за вислугу років, надавши всі необхідні документи відповідачу, для призначення та розрахунку розміру пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІ1 від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) за наявності стажу роботи 20 років.

Листом управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова від 11.01.2017 за № 190-02/29 разом із протоколом № 3 від 05.01.2017 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Не погодившись з відмовою відповідача в призначенні пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, звертаючись до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугою років, просив призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 р. (в редакції від 12.07.2001 р.)

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що приписи ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 року щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015 р.

При цьому, 15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII, положеннями статті 86 якого визначено порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

З огляду на наведене, враховуючи, що позивач реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 21.12.2016 року, питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури, має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на цей час ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р.

Згідно ч.1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Враховуючи наведене вище, для набуття права на пенсійне забезпечення за вислугу років станом на 21.12.2016 року, тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, стаж позивача мав становити 23 роки, у тому числі стаж роботи на певних посадах не менше 13 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як встановлено з матеріалів справи, загальний стаж позивача станом на 21 грудня 2016 року становить 20 років 8 місяців 25 днів, з них 2 роки 5 місяців 12 днів - половина строку навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого та 18 років 3 місяці 13 днів - робота в органах прокуратури Харківської області, що є недостатнім для призначення їй пенсії за вислугу років за Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на ст. 58 Конституції України, оскільки на час звернення до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова законодавцем по-іншому унормовано право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 14.03.2017 року по справі №642/1039/17 не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у позовних вимогах.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 14.03.2017р. по справі № 642/1039/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова про визнання незаконними дій та рішення суб'єкта владних повноважень і зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений 03.05.2017 р.