Справа № 484/1133/17
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №484/1133/17
Провадження № 2-а/484/63/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Маржиної Т.В.

при секретарі - Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання відмови у проведенні перерахунку грошової допомоги неправомірною та зобов'язання провести перерахунок і доплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він, як учасник бойових дій має право на отримання одноразової грошової щорічної допомоги до 5-го травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, однак у 2016 році така допомога виплачена йому не в повному обсязі. Перерахувати допомогу відповідач відмовився, тому просить визнати таку відмову неправомірною і зобов'язати відповідача перерахувати і доплатити йому зазначену щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з врахуванням раніше виплачених сум.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, пояснивши, що позивач отримав у 2016 році лише 920 грн. замість 5 650 грн. зазначеної допомоги, тобто фактично недоотримав 4 730 грн.

Представник відповідача Магденко О.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила відмовити в задоволенні позову. У письмових запереченнях зазначила, що позивачу, як учаснику бойових дій, виплата одноразової щорічної державної допомоги, яка виплачується до 5-го травня, проводилась у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України», відповідно до Бюджетного кодексу України. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 у 2016 році виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня здійснюється у розмірі 920 грн. і така сума виплачена позивачу.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі Закон №3551-ХП) держава повинна виплачувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком учасникам бойових дій. Такі виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Як видно з матеріалів справи, позивачу у 2016 році така допомога була виплачена у сумі 920 грн.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" п.22 Розділу П „Внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину 5 статті 12 Закону №3551-ХП викладено в такій редакції: „Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законами про Державний бюджет України". Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп вказана норма Закону „Про Державний бюджет України на 2008 рік" визнана неконституційною і, відповідно, з цього часу втратила чинність. Отже, починаючи з 22.05.2008 року було відновлено дію ч.5 ст.12 Закону № 3551-ХП, відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій мав становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Однак, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (далі Закон № 79-УШ), яким розділ У1 «Прикінцевих та перехідних положень» Бюджетного кодексу України доповнено п.26, згідно якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України № 3551-ХП застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» визначено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) проводиться до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96. Пунктів 2,3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальних захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. При ухваленні даного рішення суд виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених Законом, порядок та розмірі соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язуються з його функціями, визначеними у пунктах 2,3, ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією Держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ч.1 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Конституційним Судом України не приймались рішення про визнання неконституційною постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року.

Закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо, фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися; передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За таких обставин, відповідач правомірно здійснив позивачу нарахування і виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році як учаснику бойових дій в розмірі, визначеному Постановою КМУ № 141 від 02.03.2016 року. Суд визнає, що відповідач в даному випадку діяв з дотриманням принципів, визначених ч.3 ст. 2 ККАС України.

Враховуючи наведене, відмова Управління праці та соціального захисту населення перерахувати та виплатити позивачу недоплачену на його думку разову грошову допомогу, передбачену ч.5 ст. 12 Закону „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік є правомірною, а розмір допомоги не підлягає перерахунку.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати в наданій справі слід віднести на рахунок Держави.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 70, 71, 98, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання відмови у проведенні перерахунку грошової допомоги неправомірною та зобов'язання провести перерахунок і доплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік - відмовити повністю.

Судові витрати в наданій справі віднести на рахунок Держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, а якщо було подано, то після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання постанови всіма учасниками процесу до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ