Справа № 820/1304/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04.05.2017 р. № 2а-820/1304/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

при секретарі судового засідання - Цабеки К.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України про скасування наказу, встановлення стипендії, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 у порядку адміністративного судочинства висунув вимоги про 1) скасування наказу Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України №5 від 12.09.2016р. "Про перерахування, призначення та припинення виплати стипендії"; 2) встановлення з 01.09.2016р. ОСОБА_1 розміру стипендії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №255 від 01.04.2013р. в редакції від 26.01.2016р.; 3) зобов'язання Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України провести перерахунок стипендії ОСОБА_1 з 01.09.2016р. по 31.03.2017р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №255 від 01.04.2013р. в редакції від 26.01.2016р. у розмірі 5944,50 грн.; 4) стягнення з Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України на користь ОСОБА_1 недоплачену суму стипендії у розмірі 25028,96 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що зарахування до інституту відбулось 01.09.2016р., а відтак, правила обчислення розміру та виплати стипендії мають визначатись виключно тим законодавством, котре діяло на вказану дату без урахування подальших змін. При цьому, позивач стверджував, що розмір стипендії має визначатись лише один раз - при зарахуванні до інституту і не підлягає зменшенню протягом всього періоду навчання. Посилаючись на викладені міркування, позивач просив суд постановити рішення про задоволення заявлених вимог.

Відповідач, Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що розмір призначеної стипендії відповідає чинному законодавству, підстави для проведення додаткових платежів відсутні. Посилаючись на викладені міркування, відповідач просив суд постановити рішення про залишення заявлених вимог без задоволення.

В ході розгляду справи судом на обговорення поставлено питання щодо закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст.157 КАС України.

Позивач та представник позивача щодо закриття провадження у справі заперечували, оскільки, даний спір виник у зв'язку із проходженням публічної служби та в силу ст.17 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративного суду. За умовами Договору-направлення №1 від 06.06.2016 року, укладеного між Луганською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови облдержадміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації Кліменко Ю.Ю. та керівником військово-цивільної адміністрації с.Кримське, Новоайдарського району Луганської області ОСОБА_1 щодо підготовки магістра за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування" галузі знань "Управління та адміністування", орган, установа зобов'язуються надати випускникові після закінчення навчання в Національній академії посаду, на якій він перебуває в кадровому резерві згідно з договором-направлення або, як виняток, не нижче тієї, яку він займав до вступу в Національну академію, рівноцінної за оплатою праці та характером діяльності, а також можливості реалізації переважного права на зайняття вакантної посади чи просування по службі без конкурсного відбору або стажування та зарахування його до кадрового резерву на посади першої - четвертої категорії.

Представник відповідача щодо закриття провадження у справі поклався на розсуд суду, зазначивши, що слухачі інституту не є державними службовцями, і лише при поверненні після навчання на державну службу, період навчання буде зарахованим до стажу проходження державної служби.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши обгрунтованість доводів сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач з 08.06.2015р. проходив публічну службу на посаді керівника військово-цивільної адміністрації села Кримське Новоайдарівського району Луганської області, звідки 31.08.2016р. був звільнений за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України у зв'язку зі вступом до Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України за денною формою навчання.

01.09.2016р. позивач згідно з наказом Харківського РІ державного управління НАДУ при Президентові України №123-кс від 21.07.2016р. був зарахований слухачем першого курсу денної форми навчання за напрямами (спеціальностями) 074 «Публічне управління та адміністрування» за державним замовленням.

Наказом відповідача від 12.09.2016р. №193-кс позивачу з 01.09.2016р. була призначена стипендія у розмірі 2.700,00грн.

Письмовою заявою від 07.12.2016р. позивач звернувся до відповідача з приводу розміру призначеної стипендії і саме з цієї дати між вказаними суб'єктами права розпочалось листування з цього питання, у ході якого сторони не досягли порозуміння і згоди, внаслідок чого було подано даний адміністративний позов.

Розглядаючи спір, суд виходить з того, що правовідносини з проходження публічної служби (у розумінні змісту наведеного терміну згідно з п.15 ч.1 ст.3 КАС України) на посаді керівника військово-цивільної адміністрації унормовані низкою актів законодавства, насамперед, приписами Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» та Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII.

Так, ст.48 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державним службовцям створюються умови для підвищення рівня професійної компетентності шляхом професійного навчання, яке проводиться постійно (ч.1 ст.48); Професійне навчання державних службовців проводиться за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, через систему підготовки, перепідготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації, зокрема в галузі знань "Публічне управління та адміністрування", у встановленому законодавством порядку в навчальних закладах, установах, організаціях незалежно від форми власності, які мають право надавати освітні послуги, у тому числі за кордоном (абз.1 ч.2 ст.48).

Суд відзначає, що у положеннях Закону України «Про державну службу» та суміжних підзаконних нормативно-правових актів законодавець фактично передбачив можливість проходження державним службовцем професійного навчання як з відривом від служби (п.21 Положення про прийом слухачів до Національної академії державного управління при Президентові України, затверджено постановою КМУ від 01.2013р. №255), так і без відриву від служби (ч.7 ст.48 Закону України «Про державну службу»).

У спірних правовідносинах має місце випадок проходження особою професійного навчання з відривом від державної служби.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, суд доходить висновку про те, що спори за участю згаданої особи, котрі виникають у такий період часу та пов'язані з навчанням, не підлягають вирішенню за правилами адміністративного судочинства, адже, по-перше, діяльність особи (в якості студента, слухача тощо) під час професійного навчання не відповідає визначенню державної служби згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про державну службу».

По-друге, початку навчання особи з відривом від державної служби хронологічно передує прийняття суб'єктом призначення рішення про звільнення працівника з займаної посади, внаслідок чого згадана особа не відповідає визначенню державного службовця згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про державну службу».

Та обставина, що звільнення з посади у спірних правовідносинах відбулось на підставі ст.38 КЗпП України, а не на підставі ст.83 Закону України «Про державну службу» як спеціальної норми закону, котра визначає випадки припинення державної служби, на думку суду, не має юридичного значення для вирішення даного спору, адже відсутні підстави для кваліфікації правовідносин позивача з проходження публічної служби як триваючих.

Правило п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про державну службу» не дає підстав для протилежного висновку.

Суд вважає, що з урахуванням введеної ст.43 Конституції України заборони примусової праці та можливістю настання певних обставин поза волею особи, а виключно в результаті дії нездоланної сили, час професійного навчання державного службовця з відривом від служби не може бути безумовно ототожнений з періодом проходження державної служби, а лише підлягає розрахунковому включеню до стажу державної служби за умови існування визначених підстав.

По-третє, на особу, котра проходить професійне навчання з відривом від державної служби не поширюються приписи ст.50 Закону України «Про державну службу» в частині оплати праці, не розповсюджуються положення ст.53 Закону України «Про державну службу» в частині застосування заохочень. Особа, котра проходить професійне навчання з відривом від державної служби, не підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у порядку ст.ст.61-79 Закону України «Про державну службу».

По-четверте, як з'ясовано судом, 06.06.2016р. між позивачем та Луганською ОДА за №1 було укладено договір - направлення на навчання за денною формою до Національної академії державного управління при Президентові України, пунктом 1 якого ОДА зобов'язалась зарахувати гр.ОСОБА_1 на період навчання до кадрового резерву.

У ході розгляду справи судом встановлено, що станом на вказану дату правовідносини з приводу кадрового резерву державної служби були урегульовані Положенням про формування кадрового резерву для державної служби, затвердженим постановою КМУ від 28.02.2001р. №199 із змінами та доповненнями.

Назване Положення втратило чинність згідно з постановою КМУ від 22.07.2016р. №465.

Однак, ця обставина також не впливає на вирішення цього спору, позаяк, факт знаходження особи у кадровому резерві за жодних обставин не прирівнювався до факту проходження самої державної служби.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір склався з приводу практичної реалізації позивачем як громадянином України права на вищу освіту згідно з ст.53 Конституції України, Законом України «Про вищу освіту» в частині одержання стипендії відповідно до ч.2 ст.62 означеного закону.

Специфічні особливості спірного випадку (як-то: проходження позивачем публічної служби до зарахування слухачем ВНЗ денної форми навчання, можливість включення періоду навчання до стажу державної служби, спеціальний порядок визначення розміру стипендії) не змінюють природи спірних правовідносин.

Окремо суд звертає увагу і на ту обставину, що наказом відповідача №146-кс від 07.09.2015р. було затверджено Положення про стипендіальне забезпечення слухачів, аспірантів, докторантів та стажування слухачів Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, в силу п.1.4 якого стипендія має виплачуватись раз на місяць 15-18 числа.

Норми вказаного Положення базуються на приписах Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту» і не містять жодних посилань на приписи Закону України «Про державну службу».

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що позивач під час проходження навчання у ВНЗ не обіймає посаду державного службовця та не виконує жодних функцій держави, не підкоряється правилам проходження державної служби, діє виключно як споживач освітніх послуг, а закон не містить спеціального правила про поширення на ці правовідносини норм КАС України, суд не знаходить підстав для вирішення спору з приводу розміру стипендії у порядку адмінстративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 129 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.157, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України про скасування наказу, встановлення стипендії, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити, що спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства відповідним місцевим загальним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 10.05.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.