Справа № 461/1891/17
Суддя: Государський А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1891/17
Провадження №2-а/461/237/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

за участю: секретаря Пелех О.А.,

представника позивача Дем'яновської Ю.Д.,

представника відповідача Шевченко М.І.,

представника третьої особи Чернобай С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр дозвілля» «Кассандра» до Львівської міської ради, третя особа Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ЛМР, третя особа УКВ ДЕП ЛМР про визнання протиправною та скасування ухвали, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 26.06.2001 року між ТзОВ «Кассандра» та Управлінням ресурсів ЛМР було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу державного комунального підприємства «Кіновідеоцентр» «Касандра», що розташований за адресою м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7 на строк до 1 червня 2021 року. Ухвалою ЛМР №4434 від 19.03.2015 року затверджено перелік об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу, зокрема об'єкт за адресою м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7, загальною площею 307,5 кв.м., поверховість цілісний майновий комплекс - заявник КВЦД ТзОВ «Кассандра». Однак, на підставі рішення Господарського суду Львівської від 16.10.2015 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду та постановою Вищого господарського суду України, розірвано вказаний вище договір оренди. Водночас, 02.03.2017 року ухвалою сесії ЛМР №1610 внесено зміни у додаток до ухвали ЛМР №4434 від 19.03.2015 року «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації шляхом викупу», вилучивши п.3 та вирішено приватизувати способом продажу на аукціоні нежитлові приміщення загальною площею 307,5 кв.м. на пл.А.Міцкевича, 6/7 у м.Львові. Стверджує, що вказана ухвала №1610 є протиправною та підлягає скасуванню, з огляду на те, що на підставі Ухвали №4434 від 19.03.2015 року у позивача виникли правовідносини пов'язані із реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема із приватизації майна способом викупу. ТзОВ «Кассандра», як суб'єкт цих правовідносин заперечує проти їх зміни чи припинення, а відтак ЛМР як орган місцевого самоврядування не могла скасовувати своє попереднє рішення чи вносити до нього зміни. Така позиція підтверджується судовою практикою Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/50169/14 від 22.02.2017 року, та рішенням Конституційного Суду України у справі №7-рп/2009 від 16.04.2009 року. У зв'язку із цим просить суд визнати протиправною та скасувати Ухвалу ЛМР №1610 від 03.03.2017 року «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на пл.А.Міцкевича, 6/7», якою вилучено п.3 додатку до Ухвали ЛМР №4434 від 19.03.2015 року «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу».

Представник позивача Демяновська Ю.Д. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ЛМР - М.Шевченко у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, додатково надала пояснення про те, що підставою для винесення оскаржуваної ухвали було рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2015 року про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу та зобов'язання повернути об'єкт оренди. Даним рішення суду встановлено факт неналежного виконання договору оренди, зокрема використання ТзОВ «Кассандра» об'єкта оренди не за цільовим призначенням та передання його в суборенду без згоди орендодавця.

Представник третьої особи УКВ ДЕП ЛМР - С.Чернобай у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях. Крім того, надав пояснення про те, що на момент прийняття ЛМР оскаржуваної ухвали №1610, позивачем не реалізовано право на приватизацію приміщення, а відтак, зважаючи на виключний характер повноважень органу місцевого самоврядування з розпорядження об'єктами права комунальної власності, ухвала ЛМР є правомірною, та такою, що прийнята на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.06.2001 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди цілісного майнового комплексу державного комунального підприємства «Кіновідеоцентр» «Касандра», що розташований за адресою м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7 на строк до 1 червня 2021 року.

Ухвалою ЛМР №4434 від 19.03.2015 року затверджено перелік об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу, зокрема об'єкт за адресою м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7, загальною площею 307,5 кв.м., поверховість цілісний майновий комплекс - заявник КВЦД ТзОВ «Кассандра» (а.с.6-7).

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2583/15 від 16.10.2015 року (а.с.62-67) залишеного без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду та Постановою Вищого господарського суду України, вирішено розірвати Договір оренди цілісного майнового комплексу №10 від 26.06.2001 року, укладений між Управлінням ресурсів Львівської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр дозвілля» «Кассандра». Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр дозвілля» «Кассандра» повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради цілісний майновий комплекс державного комунального підприємства «Кіновідеоцентр «Кассандра», розташований за адресою: м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7.

На підставі вказаного рішення суду, Львівською міською радою винесено Ухвалу №1610 від 02.03.2017 року «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на пл.А.Міцкевича, 6/7» (а.с.34). Зокрема вирішено внести зміни у додаток до ухвали міської ради від 19.03.2015 року №4434 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу», вилучивши пункт 3; приватизувати способом продажу на аукціоні нежитлові приміщення загальною площею 307,5 кв.м. на пл.А.Міцкевича, 6/7.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон), органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

В Законі передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (п.4 Рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення (п.5 абз.5).

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі п.3 додатку затвердженого ухвалою міської ради від 19.03.2015 року №4434 у позивача - ТзОВ «Кассандра» виникло право приватизації способом викупу майна, що є об'єктом комунальної власності. Вилучення пункту 3 припиняє вказане право суб'єкта господарської діяльності, проти чого він заперечує, а відтак дії ЛМР порушують гарантію стабільності суспільних відносин між органом місцевого самоврядування та ТзОВ «Кассандра».

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Як встановлено матеріалами справи, Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР зверталося до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської міської ради про скасування ухвали №4434 Львівської міської ради від 19.03.2015 року в частині затвердження пункту 3 додатка до ухвали. Однак рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/744/16 від 26.10.2016 року (а.с.7-21), залишеного без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду та Постановою Вищого господарського суду України, у задоволенні такого позову відмовлено. Рішенням суду першої інстанції встановлено, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами факт незаконності прийняття Львівською міською радою ухвали від 19.03.2015 року №4434 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу», а саме в частині затвердження об'єкта приватизації шляхом викупу, зазначеного у п.3, а також порушення прав позивача.

У судовому засіданні представником позивача не доведено мотиви невідповідності Конституції чи законам України Ухвали №4434 від 19.03.2015 року які б слугували підставою для її зміни в частині виключення п.3 здійсненого Ухвалою №1610 від 02.03.2017 року, адже лише з цих підстав орган місцевого самоврядування має права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт.

Як встановлено нормою ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу «належного урядування», який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», п. 120, «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Порядок, за яким діє відповідач - суб'єкт владних повноважень, повинен відповідати вимогам законності, а також чіткості та передбачуваності.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Львівської міської ради №1610 від 02.03.2017 року «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на пл.А.Міцкевича, 6/7», якою вилучено п.3 додатку до Ухвали ЛМР №4434 від 19.03.2015 року «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу» винесено з порушенням норм чинного законодавства, зокрема ст.3 Конституції України та ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а отже позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 7-12, 71, 86, 160, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням ст.ст. 3, 144 Конституції України, Закону України «Про Місцеве самоврядування в Україні», суд

п о с т а н о в и в :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр дозвілля» «Кассандра» до Львівської міської ради, третя особа Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Ухвалу ЛМР №1610 від 03.03.2017 року «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на пл.А.Міцкевича, 6/7».

Стягнути з Львівської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр дозвілля» «Кассандра» 1600 (одну тисячу шістсот) грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий А.В. Государський