Справа № 200/10444/15-а
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2а/200/208/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов"язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона 19.12.2014 року звернулась до відповідача із заявою щодо призначення їй пенсії за вислугу років. Проте 27.03.2015 року їй надійшла відповідь від Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про відмову в призначенні такої пенсії з посиланням на п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.. 55 п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як відсутній необхідний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Стаж по вислузі років складає 4 роки 11 місяців 26 днів. Не можливо зарахувати до стажу по вислузі років період роботи з 19.12.1985 року по 18.11.2014 року, в зв'язку з тим, що в списках трудової книжки відсутні записи про організацію яслів-садку №60 в навчально-виховний комплекс №1; в запису 9 трудової книжки назва закладу не відповідає назві діючого на той час закладу, також документу про перейменування від 22.12.2014 року за №842/02-1 не містить повної інформації о реорганізації. Період роботи з 01.09.1993 року по 18.11.2014 року по наданій довідці за №841/02-16 від 22.12.2014 року не можливо зарахувати так як: назва установи, яка вказана в довідці не відповідає документу №842/02-16 від 22.12.2014 року про перейменування установи; номер наказу про прийняття не відповідає наказу в трудовій книжці (запис 9); виписка з наказу №844/02-16 від 22.12.2014 року не завірена підписом відповідальної особи. Також виписки з наказів №843/02-16, №844/02-16 від 22.12.2014 року та довідки №841/02-16, №842/02-16 від 22.12.2014 року не можуть розглядатися, так як вищевказані виписки та довідки видані підприємством, яке знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній Україні згідно Переліку населених пунктів на території, яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження відповідно до Розпорядження від 07.11.2014 року №1085-р Кабінету Міністрів України.

Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на отримання пенсії за вилогу років.

Позивачка зазначає, що вона не повинна нести відповідальність за неможливість витребування документів з міста Донецька. Завданням адміністративного судочинства перш за все є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

На підставі викладеного, позивачка просить визнати дії відповідача щодо відмови їй у призначені пенсії за вислугою років незаконними; зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи з 19.12.1985 року по 18.11.2014 року в яслі-саду №60 Ворошиловського району м. Донецька та призначити їй пенсію за вислугою років з дати звернення за призначенням пенсії тобто з 19.12.2014 року.

15 червня 2015 року представник відповідача подав заперечення на позов, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню, оскільки вимоги чинного законодавства при відмові в призначенні пенсії позивачу дотримуються.

У відповідності до положень ст.1832 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 19.12.2014 року позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо призначення їй пенсії за вислугу років.

27.03.2015 року ОСОБА_1 надійшла відповідь від Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про відмову в призначенні такої пенсії з посиланням на п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.. 55 п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як відсутній необхідний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Стаж по вислузі років складає 4 роки 11 місяців 26 днів. У відповіді також зазначено, що не можливо зарахувати до стажу по вислузі років період роботи з 19.12.1985 року по 18.11.2014 року, в зв'язку з тим, що в списках трудової книжки відсутні записи про організацію яслів-садку №60 в навчально-виховний комплекс №1; в запису 9 трудової книжки назва закладу не відповідає назві діючого на той час закладу, також документу про перейменування від 22.12.2014 року за №842/02-1 не містить повної інформації о реорганізації. Період роботи з 01.09.1993 року по 18.11.2014 року по наданій довідці за №841/02-16 від 22.12.2014 року не можливо зарахувати так як: назва установи, яка вказана в довідці не відповідає документу №842/02-16 від 22.12.2014 року про перейменування установи; номер наказу про прийняття не відповідає наказу в трудовій книжці (запис 9); виписка з наказу №844/02-16 від 22.12.2014 року не завірена підписом відповідальної особи. Також виписки з наказів №843/02-16, №844/02-16 від 22.12.2014 року та довідки №841/02-16, №842/02-16 від 22.12.2014 року не можуть розглядатися, так як вищевказані виписки та довідки видані підприємством, яке знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній Україні згідно Переліку населених пунктів на території, яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження відповідно до Розпорядження від 07.11.2014 року №1085-р Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст..62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до копії трудової книжки 19.12.1985 року ОСОБА_1 була призначена завідуючою яслами - садом №60 Ворошиловського району м.Донецька за переводом.

Відповідно до довідки №842/02-16 від 22.12.2014 року, виданої виконуючим обов'язки директора Донецького УВК №1, було повідомлено, що з 01.09.1993 року середня школа №1 м. Донецька була перейменована в навчально-виховний комплекс (дитячий садок №60 - общевиховна школа 1 третьої ступені №1 з профільним вихованням ВАЗ) м. Донецьк.

З 14.06.2004 року навчально-виховний комплекс (дитячий садок №60 - общевиховна школа 1 третьої ступені №1 з профільним вихованням ВАЗ) м. Донецьк Ворошиловського району перейменовано в Донецький навчально-виховний комплекс №1 Донецької міської ради Донецької області.

Відповідно до п.2.8. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №259/34/5 від 08.06.2001 року підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму., та п.2.15 якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Дослідивши надану позивачкою копію трудової книжки судом встановлено, що у трудовій книжці відсутні записи стосовно зміни назви підприємства.

Відповідно до пунктів «ж» - «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» так як особам, які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, роботах на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років і мають страховий стаж для жінок 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення.

Право на пенсію за вислугу років працівників освіти визначається лише за переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1436 від 26.09.2002 року «Про внесення змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Вищезазначеним переліком не передбачені навчально - виховні комплекси, таким чином суд приходить до висновку про правомірність надання відповідачем відмови зарахування періоду роботи з 19.12.1985 року по 18.11.2014 року (яслі - садок №60 в навчально-виховний комплекс №1) до вислуги років як педагогічного працівника.

Таким чином, судом встановлено, що станом на день звернення позивача за призначенням пенсії за віком та отримання десяти пенсій, як працівнику освіти, педагогічний стаж складає 4 роки 11 місяців 26 днів, що не є достатнім для виплати 10 - ти місячних пенсій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Згідно до ч.1 ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне віднести судові витрати по справі за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 159, 161-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов"язання призначити пенсію.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О. Кудрявцева