Справа № 815/2551/17
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2551/17
УХВАЛА

04 травня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов Приватного підприємства «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 07.12.2016 року про застосування умовного адміністративного арешту майна ПП «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ».

Відповідно до вимог статей 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються ім'я позивача та відповідача, зміст позовних вимог згідно з ч.4,5 ст.105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб

Позивач надав позовну заяву з порушенням вказаних вимог КАС України.

Відповідно до ст.56 КАС України законними представниками органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом. Згідно п.4 ч.3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Позов підписаний директором ОСОБА_1, проте до позову не надані документи, які підтверджують його призначення на посаду а також копія статуту (витяг) щодо його повноважень.

Статтею 2 КАС встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 07.12.2016 року про застосування умовного адміністративного арешту майна Приватного підприємства «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ» та зазначає, що обмеження відповідачем його майнових прав з метою примушення виконати обов'язок, від якого у конкретному випадку позивач був згідно законодавства, суперечить конституційним засадам та порушує його права та законні інтереси.

Проте в обґрунтування порушення прав Приватного підприємства «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ», обмеження відповідачем його майнових прав, позивач не наводить будь-яких доказів.

Відповідно до п.94.10 ст.94 ПКУ арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно з пунктом 94.19 ПКУ припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з, зокрема, відсутністю протягом строку, зазначеного у п.94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Таким чином, законодавством встановлений особливий порядок перевірки обґрунтованності рішення керівника контролюючого органу про застосування адміністративного арешту, а саме не шляхом його оскарження до суду, якщо суб'єкт господарювання вважає його незаконним, а при наявності прийнятого протягом 96 годин рішення суду про обгрунтованність адміністративного арешту, накладеного керівником контролюючого органу. Після спливу вказаного строку та відсутності рішення суду рішення керівника контролюючого органу не має юридичної сили и не може бути підставою для здійснення будь-яких дій зі сторони контролюючого органу.

Згідно даних автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду відсутнє рішення суду щодо підтвердження обгрунтованності адміністративного арешту, накладеного рішенням ГУ ДФС в Одеській області 07.12.2016 року.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга ст.3 Клгституції України ). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави відповідно до приписів ст. 1, другого речення ч.3 ст. 8, ст. 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, позивачц необхідно надати належні докази порушення його права на час звернення до суду.

Згідно ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. При таких обставинах позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Керуючись ст. 105, 106, 108 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в строк до 24 травня 2017 року усунути недоліки та роз'яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Катаєва Е.В.