Справа № 2-а-7811/08/2170
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2011 р.Справа № 2-а-7811/08/2170

Категорія: 8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Домусчі С.Д., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Гречаного В.С.,

(в звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2009 року за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Генічеському районі про визнання частково недійсними рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

10 листопада 2009 року ПП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому позивачка оскаржувала правомірність рішення Державної податкової інспекції у Генічеському районі від 14.07.2008 року № НОМЕР_1 в частині застосування до позивача штрафних (фінансових санкцій) в розмірі 3430 грн. за порушення вимог п.п. 2.6 п 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2009 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, ПП ОСОБА_1 подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позов.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи ПП ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що рішення Державної податкової інспекції у Генічеському районі від 14.07.2008 р. № НОМЕР_1 прийнято на підставі акту перевірки № 211000108/235 від 06.07.2008 р., яка була проведена співробітниками ДПА Херсонської області з питань контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу в належному позивачу кафе «Рішельє»у м. Генічеськ, пр. Миру, 28.

Вказаним рішенням до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 3870 грн. за порушення вимог Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та п.п. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 року № 637.

Предметом оскарження є штрафні санкції за спірним рішенням на суму 3430 грн. за порушення п.п. 2.6 п. 2 Положення № 637. В іншій частині штрафних санкції спірне рішення позивачем не оспорюється.

Суд першої інстанції не встановив порушень порядку проведення вищезазначеної перевірки. Крім того позивач не оскаржує дії відповідача в цій частині.

Згідно акту перевірки, зазначене у спірному рішенні порушення п.п. 2.6 п. 2 Положення № 637 полягає у неоприбуткуванні позивачем готівки згідно фіскальних звітних чеків РРО за 19.04.08 р. на суму 109 грн., з 30.04.08 р. по 02.05.08 р. на суму 389,50 грн., за 31.05.08 р. на суму 130 грн. та за 05.07.08 р. на суму 57,50 грн., а всього на загальну суму 686 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно п.п. 2.6 п. 2 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 зазначеного Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п.п. 4.3 п. 4 даного Положення записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі.

Порядком реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 р. № 614, використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачено: наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Обґрунтовуючи свій позов позивачка зазначила, що записи про рух готівки та суми розрахунків у КОРО за вказані в акті перевірки дні були здійснені належним чином, але надати суду КОРО неможливо, оскільки після проведеної перевірки КОРО була викрадена.

Такі пояснення позивача суд першої інстанції правильно відхилив як безпідставні, оскільки вони не підтверджені належними доказами і спростовуються актом перевірки, в якому ревізорами зазначено, що записи про рух готівка за вказані дати у розділі № 2 КОРО відсутні, про що в КОРО зроблені відповідні записи. Крім того, такі пояснення позивача спростовуються долученими до акту перевірки поясненнями бармена ОСОБА_2, яка була присутня при перевірці і зазначила, що їй невідомі причина відсутності Z-звітів та записів про надходження готівки у розділі № 2 КОРО за вищевказані дні.

З огляду на викладене, наведений в акті перевірки факт неоприбуткування готівки на загальну суму 686 грн. знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду і позивачкою не спростований.

Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»від 12.06.95 р. № 436/95 встановлено розміри штрафних санкцій за порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України.

Оскільки позивачем порушено норми Положення № 637, суд першої інстанції правомірно вирішив що штрафні (фінансові) санкції є наслідком порушення позивачем касової дисципліни, порядок дотримання якої встановлено Національним банком України.

За таких обставин, на підставі абз. 2 п. 1 зазначеного Указу Президента України, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідні санкції застосовані до позивачки правомірно, у відповідності до положень діючого законодавства України.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, якій є субєктом владних повноважень, свою позицію суду довів та обґрунтував.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга ПП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2009 року за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Генічеському районі про визнання частково недійсними рішення від 14.07.2008 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий В.О. Скрипченко

Суддя С.Д. Домусчі

Суддя Л.П. Шеметенко