Справа № 802/355/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 квітня 2017 р. Справа № 802/355/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області

про: стягнення середнього заробітку

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення середнього заробітку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України проведений несвоєчасний остаточний розрахунок при звільненні. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи за період з 26.03.2010 року по 28.05.2010 року в сумі 5587,12 грн. із розрахунку мінімальної заробітної плати у розмірі 3200 грн., яка встановлена з 01.01.2017 року.

На адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої він просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи за період з 26.03.2010 року по 28.05.2010 року у розмірі 7410,48 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав заяву, згідно якої розгляд справи просить здійснити без його участі.

Представник відповідача в судове також не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав клопотання про розгляд справи без його участі. Окремо зазначив, що проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з урахуванням наданих письмових заперечень. Зі змісту письмових заперечень Управління слідує, що відповідно до наказу № 16 від 25.03.2010 року по Управлінню праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області всі належні суми виплат при звільненні ОСОБА_1 виплачені в повному обсязі відповідно діючого законодавства. Також зазначає про те, що в травні 2010 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2010 року № 337 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. № 1298 і від 25.10.2008 р. № 939" та листів Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства фінансів України від 27.05.2010 р. № 5548/0/14-10/13 та № 31-18040-03-5/12592, ОСОБА_1 було зроблено перерахунок заробітної плати, яка і була виплачена у відповідному місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в Управлінні праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області з 25.05.2005 року по 25.03.2010 року на посадах державної служби.

Наказом Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області № 16 від 25.03.2010 року ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста І категорії відділу праці, зайнятості та соціально-трудових відносин 25.03.2010 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Наказано виплатити позивачу компенсацію за невикористану частину основної відпустки тривалістю 15 календарних днів за відпрацьований період з 24.03.2009 року по 24.03.2010 року.

Однак, як зазначає позивач, остаточний розрахунок з ним був проведений лише 28.05.2010 року, що підтверджується листом УПСЗН від 21.12.2016 року. З урахуванням встановлених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: угода сторін.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року №21-1765а15.

Отже, головною підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з власника або уповноваженого ним органу є непроведення такого розрахунку у визначені чинним законодавством строки зі звільненим працівником з вини власника.

Матеріали справи свідчать, що позивач звільнений з Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області на підставі наказу від 25.03.2010 року № 16 згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. Станом на момент звільнення з позивачем проведено всі виплати згідно діючого законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2010 р. N 337 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. N 1298 і від 25 жовтня 2008 р. N 939 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. N 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери".

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Національну та галузеві академії наук зобов'язано привести власні нормативно-правові акти з питань оплати праці працівників установ, закладів та організацій, що належать до сфери їх управління, у відповідність з цією постановою.

Керівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери зобов'язано забезпечити диференціацію заробітної плати працівників, для яких визначені однакові посадові оклади, за рахунок встановлення доплат, надбавок та премій.

Міністерство праці та соціальної політики разом з Міністерством фінансів зобов'язано: подати до 15 червня 2010 р. пропозиції щодо підвищення з 1 липня 2010 р. посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки, а також підвищення посадових окладів працівників бюджетних установ, закладів і організацій, передбачених у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2008 р. N 939.

Листом від 27.05.2010 р. N 5548/0/14-10/13, N 31-18040-03-5/1259 Міністерства праці та соціальної політики і Міністерства фінансів щодо порядку перерахунку заробітної плати працівників установ, закладів та організацій у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2010 р. N 337 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. N 1298 і від 25 жовтня 2008 р. N 939" роз'яснили.

Заробітна плата, включаючи всі її складові (крім сум премій) працівників установ, закладів та організацій, умови оплати праці яких затверджені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. N 1298, що була нарахована зазначеним працівникам у січні - березні 2010 р., підлягає перерахунку виходячи з мінімальної заробітної плати 869 грн. та розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника першого тарифного розряду ЄТС, розмір якого визначено в примітці 1 додатка 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. N 1298, а нарахована заробітна плата у квітні п. р. - виходячи з мінімальної заробітної плати 884 грн. та посадового окладу (тарифної ставки) працівника першого тарифного розряду ЄТС, розмір якого визначено в примітці 1 додатка 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. N 1298.

Заробітна плата (крім сум премій) працівників бюджетних установ, закладів та організацій, умови оплати праці яких визначені відповідно до нормативно-правових актів, зазначених у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2008 р. N 939, що була нарахована зазначеним працівникам у січні - березні 2010 р., підлягає перерахунку виходячи з мінімальної заробітної плати 869 грн. та з урахуванням підвищення посадового окладу (тарифної ставки) працівника першого тарифного розряду ЄТС (коефіцієнт 1,0183), а нарахована заробітна плата у квітні п. р. - виходячи з мінімальної заробітної плати 884 грн. та з урахуванням підвищення посадового окладу (тарифної ставки) працівника першого тарифного розряду ЄТС у квітні порівняно із січнем (коефіцієнт 1,0216).

За рішенням керівників установ, закладів та організацій сума премії може бути перерахована за наявності коштів на ці цілі в кошторисах.

Перерахунку в установленому порядку також підлягають розміри заробітної плати працівників, які звільнились у цей період.

Матеріали справи свідчать, що позивач звільнений з посади спеціаліста І категорії відділу праці, зайнятості та соціально-трудових відносин 25.03.2010 року. Отже, згідно вказаних змін його заробітна плата також підлягала перерахунку.

Згідно наданого Управлінням праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області наказу "При питання оплати праці" № 4 від 28.05.2010 року та перерахунку заробітної плати ОСОБА_1, у зв'язку із зміною мінімальної зарплати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" за січень-березень 2010 року, ОСОБА_1 проведено перерахунок його заробітної плати, отриманої у січні-березні 2010 року та виплачено різницю в сумі 177,49 грн., яку зараховано на його зарплатну картку. Перерахунок зроблено за січень та березень 2010 року, за лютий перерахунку немає, оскільки надбавка за інтенсивність праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" склала 287,64 грн., що перевищує різницю у зарплаті у зв'язку із збільшенням посадового окладу.

Таким чином, відповідачем своєчасно проведено перерахунок заробітної плати позивача внаслідок відповідних змін у законодавстві про оплату праці в травні 2010 року, а виплата усіх належних сум при звільненні проведена з позивачем під час його звільнення відповідно до наказу від 25.03.2010 року. Тому в даному випадку відсутня вина керівника Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області щодо не проведення своєчасного розрахунку під час звільнення ОСОБА_1

Щодо розрахунку середнього заробітку позивача відповідно до розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн., встановленої з 01.01.2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Матеріали справи свідчать, що виплата заробітної плати позивача в січні 2010 року складала 878,90 грн. відповідно до окладу - 744 грн., згідно нового окладу - 899 грн. виплата заробітної плати склала - 1015,40 грн., в березні 2010 року сума виплати заробітної плати позивача складала 798,64 грн. та 839,63 грн. відповідно. Позивач звільнений з Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області 25.03.2010 року.

Отже, виплата усіх належних сум при звільненні позивача, як і перерахунок його заробітної плати внаслідок відповідних змін у законодавстві про оплату праці в травні 2010 року, здійснено відповідачем відповідно до виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували його звільненню.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність порушення прав та інтересів позивача з боку суб'єкта владних повноважень, тобто відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович