Справа № 1/692/07/5016
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 р.Справа № 1/692/07/5016

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Васильєва Л.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Єланецької міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області на постанову господарського суду Миколаївської області від 23.02.2010 року у справі за позовом Фермерське господарство «Гуліна Володимира Анатолійовича»до Єланецької міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2007 року №/0, визнання протиправним і скасування рішення від 08.05.2007 року №/0 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 434 601,49 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до Єланецької міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2007 року №/0, визнання протиправним і скасування рішення від 08.05.2007 року №/0 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 434 601,49 грн.

Зазначені рішення по застосування штрафних санкцій були винесені на підставі проведеної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 31.12.2006 року, про що складено акт від 24.04.2007 року.

Представник відповідача проти позову заперечував посилаючись на те, що в січні 2006 року позивачем не визначено податкове зобовязання по податку на додану вартість в сумі 3333,33 грн., що стало підставою для застосування штрафної санкції в сумі 1 667 грн. позивачем було порушено вимоги п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, що затверджено постановою Правління НБУ від 12.12.2004 року №637, а саме: несвоєчасне повернення коштів, виданих під звіт в сумі 104589,06 грн. та видача готівкових коштів під звіт без звітування у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми по підзвітним особам в розмірі 1 671 378,05 грн.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 23.02.2010 року позов Фермерського господарства «Гуліна Володимира Анатолійовича»задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.05.2007 р.; визнано протиправним та скасовано рішення №/0 від 08.05.2007 р. в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 434601,49 грн.; стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області на користь Фермерського господарства «Гуліна Володимира Анатолійовича»судовий збір в сумі 3,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду Єланецькою МДПІ на зазначену постанову була подана апеляційна скарга. Апелянт просить скасувати постанову в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Єланецької МДПІ від 08.05.2007 р. №/0 та винести нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання зазначеного податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач самостійно виправив свою помилку та в березні 2006 року в податковій декларації зазначив своє податкове зобовязання в сумі 3333,33 грн., в звязку з чим підстав для застосування штрафної санкцій, передбаченої п. 17.1.3 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення податкових зобовязань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше. Апелянт вказує, що в даному випадку подія, що сталася раніше, це отримання коштів як попередньої оплати за товар, оскільки кошти отримано у січні 2006 року, а товар відвантажено у березні 2006 року. Тому, у січні 2006 року податкове зобовязання було занижене.

В звязку з цим Єланецька міжрайонна державна податкова інспекція у Миколаївській області вважає правомірними свої дії по прийняттю податкового повідомлення-рішення від 08.05.2007 року №/0 про сплату штрафних санкцій по ПДВ на суму 1667 грн. за порушення вимог пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Колегію суддів встановлено, що Єланецькою міжрайонною державною податковою інспекцією у Миколаївській області була здійснена планова виїзна перевірка Фермерського господарства «Гуліна Володимира Анатолійовича»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 31.12.2006 року, про що складено акт від 24.04.2007 року. На підставі цього акту перевірки відповідачем було направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 08.05.2007 року №/0 про застосування штрафної санкції в сумі 1667 грн. по податку на додану вартість, яке позивач просив визнати неправомірним та скасувати, та рішення від 08.05.2007 року №/0 про застосування штрафної санкції в сумі 443992 грн. за порушення вимог пп. 2.11 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, яке позивач також просив скасувати в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 434601,49 грн.

Податковим повідомленням-рішенням №/0, в частині визнання протиправним та скасування якого відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції від 23.02.2010 року, до позивача застосована штрафна санкція за порушення пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». В акті перевірки від 24.04.2007 року вказано, що позивач в січні 2006 року в податковій декларації не зазначив податкове зобовязання в сумі 3333,33 грн. по господарській операції з фермерським господарством «ОСОБА_2І.».

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Згідно до вимог пп. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення податкових зобовязань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

В даному випадку подією, що сталася раніше, є отримання коштів як попередньої оплати за товар, оскільки позивач отримав кошти в сумі 20 000 грн. від фермерського господарства «ОСОБА_2І.» в січні 2006 року, то відповідно до вказаної норми Закону України «Про податок на додану вартість»податкове зобовязання повинно було бути відображено в податковій декларації по податку на додану вартість теж в січні 2006 року. Таки чином у січні 2006 року податкове зобовязання позивачем було занижене.

Визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.05.2007 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачем самостійно було виправлено помилку та в березні 2006 року в податковій декларації зазначено податкове зобовязання в сумі 3333,33 грн. Позивач повинен був відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі пяти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобовязання з цього податку. Позивачем було порушено ці вимоги, не був нарахований штраф в сумі 5% та не збільшено зобовязання на суму штрафу. Суд першої інстанції вважає, що це порушення не є підставою для застосування штрафної санкції, передбаченої пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», оскільки підстави для визначення податкового зобовязання відсутні, а значить відсутні і підстави для застосування штрафної санкції.

За таких обставин суд першої інстанції визнав неправомірним та скасував податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.05.2007 року.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Підпунктом 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»передбачено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобовязання платника податків за підставами, викладеними у пп. «б»пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 зазначеного Закону, такий платник податків зобовязаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми недоплати (заниження суми податкового зобовязання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обовязкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше пятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Судова колегія приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відсутність боргу не звільняє субєкта підприємницької діяльності від відповідальності за порушення законодавства про податки, оскільки закон повязує застосування штрафних санкцій до платника податку з виявленням факту порушення законодавства про податки.

Штрафні санкції не застосовуються у тому разі, коли платник податку до початку перевірки органом державної податкової служби самостійно виявив порушення в обчисленні податку, письмово повідомив про це податковий орган і здійснив відповідні розрахунки з бюджетом.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції не правильними і такими, що не відповідають вимогам КАС України та приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта стосовно того, що оскільки позивачем в податкові зобовязання сума ПДВ була включена лише в березні 2006 року при фактичному відвантаженні продукції, та оскільки штрафна санкція у розмірі пяти відсотків від суми заниження податкового зобовязання минулого податкового періоду самостійно і до початку перевірки не була нарахована позивачем, то дії Єланецької МДПІ по прийняттю податкового повідомлення-рішення від 08.05.2007 року №/0 про сплату штрафних санкцій по ПДВ на суму 1667 грн. за порушення вимог пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»- є правомірними.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Єланецької міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області від 08.05.2007 року №/0.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Єланецької міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області задовольнити, постанову господарського суду Миколаївської області від 23.02.2010 скасувати в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Єланецької міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області від 08.05.2007 року №/0.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Фермерське господарство «Гуліна Володимира Анатолійовича»в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Єланецької міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області від 08.05.2007 року №/0.

В інший частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст постанови виготовлений 21.02.2011 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький