Справа № 201/2363/17 (2-а/201/101/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2017 рокусправа № 201/2363/17 (2-а/201/101/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Дніпро Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року у справі № 201/2363/17 (2-а/201/101/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Пономаренка Віктора Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 132806 від 04.02.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., закривши провадження у справі.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року адміністративний позов задоволений. Суд скасував спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закрив провадження у справі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що висновки суду першої інстанції про протиправність спірної постанови не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою АР № 132806 від 04 лютого 2017 року, прийнятою інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенантом поліції Пономаренком В.С. до гр. ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.7).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятого рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, а також факту вчинення позивачем адмінправопорушення.

Колегія суддів вважає зазначити наступне.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (частина 1 статі 70 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (частина 1 статі 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на виконання приписів частини 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду першої інстанції наданий відеозапис з портативного відеореєстратора, який використовується на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначений відеозапис, який досліджений колегією суддів, містить відеофіксацію зупинки інспектором патрульної поліції - відповідачем по справі 04 лютого 2017 року о 10.30 год. в м. Дніпро по вул. Гагаріна автомобіля LEXUS ES350, номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач. Підставою для зупинки стала та обставина, що зазначений автомобіль рухався «в умовах недостатньої видимості без ввімкненого ближнього світла або протитуманки». У спірній постанові зазначена обставина визначена як порушення позивачем пункту 19.1 «а» Правил дорожнього руху.

Пунктом 19.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари (Примітка). Недостатня видимість визначається пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, як видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Для встановлення обставини події, як складової адміністративного правопорушення, необхідно визначити, чи була видимість дороги в напрямку руху менше 300 метрів.

Постанова серії АР №132806 таких відомостей не містить. Як вбачається з відеозапису фіксації події, дослідженою колегією суддів, 04 лютого 2017 року о 10.30 год. дійсно був туман, проте до тверджень відповідача про недостатню видимість на дорозі колегія суддів ставиться критично. Незважаючи на фактор суб'єктивного сприйняття погодних умов, критерієм недостатньої видимості є, на думку колегії суддів, недостатній візуальний огляд для безпечного руху транспортного засобу. Проте, з відеозапису події не вбачається, що видимість дороги в напрямку руху була менше 300 метрів. Крім того, де-які транспортні засоби, які рухались у попутному та зустрічному до відповідача напрямках, також не мали ввімкнутих світлових пристроїв, проте залишись поза увагою відповідача.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 247 цього ж Кодексу визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини 1).

Статтею 200 цього ж Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням того, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій ухвалі, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Дніпро Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року у справі № 201/2363/17 (2-а/201/101/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко