Справа № 449/586/16-а
Суддя: Савчак А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перемишлянський районний суд Львівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Савчак А. В.

секретаря - Сторожинська О.М.

за участю

представника позивача- ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перемишляни адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Бібрської міської ради, виконавчого комітету Бібрської міської ради, міського голови м.Бібрка Гринуса Р.Я. про визнання неправомірною та протиправною бездіяльність, зобов'язання виплатити середньомісячний заробіток,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, який 26.10.2016 року було уточнено (а.с.60-62), та просив:

- визнати неправомірною та протиправною бездіяльність Бібрської міської ради, Виконавчого комітету Бібрської міської ради, Бібрського міського голови щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_3 середній заробіток на період працевлаштування за період з 28 листопада 2015 року по 30 березня 2016 року на підставі ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», який він одержував на виборній посаді Бібрського міського голови в сумі 20 888 гривень 75 коп. та

- стягнути з виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, Бібрської міської ради Перемишлянського району львівської області на користь ОСОБА_3 19 168,50 грн (дев'ятнадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень 50 копійок) заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 19.11.2010 року працював на посаді Бібрського міського голови. У зв'язку із черговими виборами до Бібрської міської ради у відповідності до ч.2 ст.12, с.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та на підставі рішення Бібрської міської Ради VI 1-го демократичного скликання від 28 листопада 2015 року №2 його було звільнено з виборної посади Бібрського міського голови у зв'язку із завершенням терміну повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України від 11.07.02 р. № 93-1V "Про статус депутатів місцевих рад" визначено, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому ж самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Відтак, норма Закону № 93 гарантує працівнику, звільненому з роботи у зв'язку із обранням його на виборну посаду, повернутися на попереднє місце роботи (посаду) на тому ж (підприємстві, в установі, організації або отримання рівноцінної роботи (посади).

Однак, якщо надати депутату попередню або рівноцінну роботу неможливо - Законом № 93 передбачається збереження на період його працевлаштування, але не більше 6 місяців, середнього заробітку, який він одержував на виборній посаді у раді. Така виплата здійснюється за рахунок відповідного місцевого бюджету.

Відповідно до ст.118 КЗпП працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативнихта інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Відтак, враховуючи вищенаведене, після закінчення терміну повноважень позивача як Голови Бібрської міської ради, Бібрська міська рада зобов'язана була надати йому попередню роботу і(посаду), а за її відсутності - іншу рівноцінна роботу (посаду) на тому ж самому або, за згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості Бібрською міською радою надати попередню або рівноцінну роботу відповідно до чинного законодавства України передбачається збереження на період працевлаштування, але не більше 6 місяців, середнього заробітку, який позивач одержував на виборній посаді у раді. Відповідно до наданого позивачем розрахунку дана сума становить 20 888,75 грн.

Крім того, позивач вважав, що відповідачами не було виконано обов'язку, передбаченого ст.47 КЗпП України та п.п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, щодо вдачі працівнику його трудову книжку в день звільнення з унесенням запису про звільнення. Тому, позивач має право на виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення (день видачі трудової книжки) видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, установленому п.п.2.6.,2.10. Інструкції.

30.11.2015 року ОСОБА_3 було звільнено у зв'язку із закінченням строку повноважень відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на підставі розпорядження №246 від 30.11.2015 року.

22.03.2016 року позивач фактично отримав трудову книжку.

Тому на думку позивача, він також має право на отримання середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу пов'язаний з невчасною видачею йому трудової книжки з 30.11.2015 р. по 22.03.2016 р. що складає 19 168,50 грн.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні заявленому позову. Просить позов задоволити.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідачів позовні вимоги заперечив, подавши письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. Вважав, що позивач до обрання на виборні посади, а саме: заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (з 2002 по 2010 рік) та на посаду міського голови (з 2010 року по 2015 рік) в трудових відносинах із будь-яким підприємством, установою чи організацією не перебував, тому передбачені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» гарантії на нього не поширюються.

При цьому доводи позивача про те, що його попереднім місцем роботи слід вважати роботу на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, на яку він був обраний в 2002 році, не кореспондуються з вимогами Закону, оскільки в розумінні ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» під попереднім місцем роботи слід розуміти роботу до обрання на виборну посаду (ухвала ВАСУ від 09.10.2014 року - рішення суду знаходяться в матеріалах справи).

Враховуючи вищенаведене, вважав, що в позовних вимогах щодо виплати 20 888, 75 грн. середнього заробітку на підставі ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевихрад», який позивач одержував на виборній посаді Бібрського міського голови необхідно відмовити повністю.

Представник відповідачів заперечив також проти позовних вимог в частині стягнення 19 168, 50 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі позивачу трудової книжки, яка була отримана позивачем лише 22.03.2016 року. Представник вважав, що: суд не мав права приймати уточнюючу позовну заяву від 18.10.2016 року; позивачем пропущено трьохмісячний строк звернення до суду, оскільки, позивач знав про свої звільнення ще з 28.11.2015р., а позовні вимоги заявив з цієї підстави лише 18.10.2016 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково з огляду на таке.

Суд погоджується з аргументами представника відповідачів в тій частині, що за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки, це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

27.01.2016р. позивач звернувся із заявою до Бірської міської ради про виплату йому середньої заробітної плати за останні шість місяців після закінчення його терміну перебування на посаді голови міської ради відповідно до ч. 2. ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (а.с.10). Проте позивачу у такій виплаті було відмовлено (а.с.11).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів місцевих рад.

За приписами ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

З копії трудової книжки ОСОБА_3 (а.с. 8-9) вбачається, що останній до 2002 року навчався на заочній формі навчання в аспірантурі в українській академії Друкарства, з 2002 року перебував на виборній посаді заступника Бібрського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, а 19.11.2010 року був обраний Бібрським міським головою та перебував на цій посаді до 28.11.2015 року.

Оскільки позивач з 2002 по 2015 рік перебував на виборних посадах, а до цього часу в трудових відносинах з жодним підприємством, установою, організацією не перебував, - тому у задоволенні позовної вимоги щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього заробіток на період працевлаштування за період з 28 листопада 2015 року по 30 березня 2016 року на підставі ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», який він одержував на виборній посаді Бібрського міського голови в сумі 20 888 гривень 75 коп. слід відмовити.

Щодо виплати 19 168, 50 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу зв'язку із затримкою видачі трудової книжки.

20.09.2015 р. суд почав судовий розгляд даної справи, однак під час розгляду виникла необхідність залучити до справи іншого співвідповідача. Тому, усною ухвалою суду (а.с.48) до справи було залучено в якості співвідповідача Бібрську міську раду (печатка якої міститься в трудовій книжці позивача у зв'язку із звільненням з посади голови міської ради) та оголошено перерву в судовому засіданні до 18.10.2015 року.

18.10.2015 року представником позивача до суду була подана уточнююча позовна заява (а.с.51-53), яка 26.10.2016 р. була ще раз уточнена (а.с.60-62).

Суд погоджується з позицією представника відповідачів, що даною заявою представник позивача фактично додав ще одну позовну вимогу з іншими предметом і підставою. Однак,згідно ч.4 статті 52 (Після залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку) та ч.1 ст.51, ч.1 ст.137 (Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви) КАС України, суд вважає, що представник позивача міг подати таку заяву і вона мала бути прийнята судом до розгляду.

Заперечення представника відповідачів в частині пропуску строків звернення з позовом до суду, передбачених ст..233 КЗпП України, суд взяти до уваги не може, оскільки з цих підстав судом виносилась ухвала про залишення позову без розгляду (а.с.70-71), однак вона була скасована апеляційним судом (а.с.101-104) з підстав поширення на такі вимоги положень ч.2 ст.233 КЗпП України.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача, останнього було звільнено у зв'язку з закінченням строку повноважень (а.с.9). В цей день позивач перебував на робочому місці, про що представники сторін не заперечували.

Згідно із статтею 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з унесенням запису про звільнення...Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Суду було надано копію листа від 22.02.2016 року (а.с.11), яким позивача було проінформовано, що він може забрати свою трудову книжку. На думку суду, саме направленням такого листа відповідач виконав вимоги п.4.2. вищезгаданої Інструкції.

Листом від 01.03.2016 року (а.с.12) позивач просив надіслати йому трудову книжку на його адресу.

Листом від 16.03.2016 року (а.с.13) позивачу була надіслана його трудова книжка.

22.03.2016 року позивач фактично отримав трудову книжку, що було підтверджено також його представником в судовому засіданні.

Суду не надано жодного доказу, який би свідчив про наявність перешкод у позивача в отриманні трудової книжки, а також відсутні будь-які докази, які б свідчили, що така невидача трудової книжки перешкоджала позивачу працевлаштуватись. З огляду на це, суд вважає таку поведінку позивача недобросовісною. Тим не менше, така поведінка позивача не звільняє Бібрську міську раду (яка звільнила позивача) від обов'язку видати йому трудову книжку. На думку суду, з відповідача - Бібрської міської ради слід стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки: з 30.11.2015 р. (дата прийняття рішення) по 23.02.2016 р. (направлення листа позивачу з інформацією про можливість отримати трудову книжку).

Згідно абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100 в редакції від 03.02.2012 (далі - Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до Довідки про доходи від 25.10.2016 року, виданої ОСОБА_3 Виконавчим комітетом Бібрської міської ради (а.с.63), розмір його середньомісячної заробітної плати за жовтень-листопад становить 5406,36грн.(3881,33 грн. + 6931,39 грн. = 10812, 72 грн. / 2 = 5406,36 грн.).

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та додатку до нього, кількість робочих днів у жовтні місяці 2015 року - 22 дні, у листопаді місяці 2015 року - 21 день, у грудні місяці 2015 року - 23 дні.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та додатку до нього, кількість робочих днів у січні місяці 2016 року становила -19 днів, у лютому місяці 2016 року - 21 день, у березні місяці 2016 року - 22 дні.

Розмір середньоденної заробітної плати становить 245,75 грн. (5406,36 грн./ 22 дні).

Кількість днів, що мають бути оплачені, становить 60 днів (1 день за листопад місяць 2015 року + 23 дні за грудень місяць 2015 року +19 днів за січень місяць 2016 року + 17 днів за лютий місяць 2016 року).

Таким чином з Бібрської міської ради слід стягнути середній заробіток на за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки позивачу у розмірі 14745 грн. (245,75 грн. х 60 днів).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 47, 116, 233, 235 КЗпП України,ст.ст. 7, 9, 17, 69, 159, 160 - 163, 167КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити частково.

Стягнути з Бібрської міської ради (81220, Львівська обл., Перемишлянський район, місто Бібрка, вул.Тарнавського, 22, ЄДРПУО 04056183) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з порушенням строків видачі трудової книжки у розмірі 14745 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Савчак Андрій Володимирович