Справа № 754/1293/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/1293/17 Головуючий у 1-й інстанції: Грегуль О.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 січня 2016 року відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від місячного заробітку згідно довідки Генеральної прокуратури України від 29 березня 2016 року № 18-543 зп без обмеження її розміру.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року вказаний адміністративний позов був задоволений за період з 26 липня 2016 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що Кабінет Міністрів України не визначив порядок та умови перерахунку пенсії особам, які працювали на прокурорсько-слідчих посадах. Також відповідач посилається на те, що законом встановлені обмеження щодо максимального розміру пенсії.

Під час судового засідання позивач заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника відповідача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року - скасувати у частині виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з лютого 1998 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

ОСОБА_2 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів», до якої додала довідку Генеральної прокуратури України від 29 березня 2016 року № 18-543 зп.

Листом від 01 серпня 2016 року № 7963/09/К-876 позивача було повідомлено про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із такими діями Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01 серпня 2016 року № 7963/09/К-876 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ. У свою чергу ч. 20 ст. 86 ст. Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідний нормативно-правовий акт прийнятий не був. Крім того, норми і положення Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ щодо пенсійного забезпечення втратили чинність відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Суд встановив, що п. «а» ч. 2 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу за вислугу років передбачав, що пенсії за вислугу років призначаються слідчим працівникам незалежно від віку з вислугою не менше 20 років на посадах слідчого, начальника або заступника начальника слідчого підрозділу (відділу, частини), що безпосередньо займається провадженням попереднього слідства, - у розмірі 50 відсотків місячного заробітку. За кожний рік вислуги понад 20 років пенсія збільшується: на слідчій робіт - на 3 відсотки, а на будь-якій прокурорській посаді - на 2 відсотки заробітку, з якого обчислюється пенсія.

Відповідно до протоколу № 103 від 05 лютого 1998 року стаж роботи ОСОБА_2 на прокурорсько-слідчих посадах складав 34 років 4 місяці та 23 дні, у зв'язку з чим їй було призначено пенсії у розмірі 70 відсотків місячного заробітку.

З 26 липня 2001 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру»», яким ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» викладено у новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у вказаній редакції прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розпорядженням № 188672 від 29 листопада 2001 року ОСОБА_2 було здійснено перерахунок пенсії та визначено її розмір на рівні 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

У відповідності до ч. 17 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у вказаній редакції призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У подальшому до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» були неодноразово внесені зміни.

Крім того, з 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Положення п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону передбачають, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд встановив, що до 01 червня 2015 року відповідний закон не прийнятий, у зв'язку з чим норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність.

З 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», що був прийнятий 14 жовтня 2014 року. Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначений у ст. 86 вказаного Закону. Разом з тим, вказана норма права не передбачає порядок і умови перерахунку пенсії, а лише містить посилання на те, що вони визначаються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 26 липня 2016 року. Як зазначив відповідач, на час розгляду звернення позивача Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правовий акт, яким були б визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії за зазначених умов, колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на те, що законодавство стосовно пенсійного забезпечення працівників прокуратури неодноразово змінювалося, питання забезпечення прав та гарантій для зазначеної категорії осіб вирішувалися Конституційним Судом України.

Так, у рішенні від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень ч. 6 ст. 22 Закону України «Про міліцію» та ч. 7 ст. 22 Закону України «Про пожежну безпеку» Конституційний Суд України зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Конституційний Суд України також зазначив, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію», «Про прокуратуру» тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

Також Конституційний Суд України звернув увагу на те, що Конституція України виокремлює категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантій соціального захисту. До них насамперед належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі в органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку.

Таким чином, рівень досягнутих гарантій працівників прокуратури, у тому числі щодо права на перерахунок пенсії, не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства.

Відтак, при вирішенні питання про дію відповідних законів у часі обов'язковому урахуванню підлягають положення ст. 22 Конституції України, які передбачають недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд встановив, що з липня 2001 року ОСОБА_2 був гарантований перерахунок розміру пенсії, призначеної відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Зміни до законодавства, які передбачають звуження обсягу чи скасування зазначеної гарантії підлягають застосуванню виключно до осіб, які набули права на пенсію після набрання чинності відповідними нормативно-правовими актами.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який був прийнятий 14 жовтня 2014 року та на п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 про перерахунок пенсії.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про необхідність зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати виплату пенсії позивачу без обмеження її розміру.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, зокрема, захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

За змістом вказаної норми судовому захисту підлягають право та інтерес, який був порушений суб'єктом владних повноважень.

Разом з тим, суд встановив, що відповідно до розпорядження № 188672 від 02 серпня 2016 року ОСОБА_2 нарахована пенсія у сумі 10581 грн. 62 коп. та виплачується без застосування обмежень щодо розміру.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії від 26 липня 2016 року, відповідач посилався на відсутність у ОСОБА_2 відповідного права з огляду на те, що ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» втратила чинність, а умови та порядок перерахунку пенсії не були визначені Кабінетом Міністрів України.

Посилання на те, що у разі здійснення перерахунку позивачу буде нараховано пенсію у більшому розмірі, ніж встановлений законом, у листі від 01 серпня 2016 року № 7963/09/К-876 - відсутні.

Таким чином, на час розгляду та вирішення справи позивач отримує пенсію без обмеження розміру, а спір щодо застосування такого обмеження між позивачем та відповідачем у даній справі відсутній.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова суду у частині зобов'язання відповідача виплачувати пенсію ОСОБА_2 без обмеження її розміру є помилковою, а відповідна вимога позивача - передчасною.

Також суд першої інстанції у резолютивній частині судового рішення зазначив невірну редакцію ст. 501 Закону України «Про прокуратуру». Як раніше зазначалося, на час призначення позивачу пенсії за вислугу років вказана норма права передбачала нарахування пенсії у іншому розмірі, ніж 90 відсотків від суми місячної заробітної плати. Право на отримання пенсії у зазначеному розмірі ОСОБА_2 набула після набуття 26 липня 2001 року чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру»».

Крім того, Закон України «Про прокуратуру» у редакції від 05 листопада 1991 року не містив статті 501.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що суд першої інстанції невірно визначив дату, з якої відповідачу слід здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2

Приймаючи рішення про зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії позивача з 26 липня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню за період, який починається з дати звернення ОСОБА_2 із заявою про перерахунок пенсії.

Разом з тим, відповідно до ч. 17 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла з 26 липня 2001 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Вказана норма права вказує на те, що право на перерахунок пенсії здійснюється з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. У разі здійснення перерахунку з порушенням зазначеного строку, пенсіонер має право на отримання пенсії за минулий час, але не більш як за 12 місяців.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 має право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 10 березня 2017 року, та є підставами для її скасування у частині.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте у частині прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року - скасувати у частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року у частині задоволення вимоги про зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві, відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05 листопада 1991 року, перерахувати ОСОБА_2 з 26 липня 2016 року пенсію за вислугу років в розмірі 90 % без обмеження її максимального розміру відповідно до довідки Генеральної прокуратури України № 18-543 зп від 29 березня 2016 року - скасувати та у цій частині прийняти нове рішення наступного змісту:

«Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_2, передбаченої ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», нарахувавши її у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-543 зп від 29 березня 2016 року».

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 28 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Файдюк В.В.