Справа № 2-а-562/09/2108
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2011 р.Справа № 2-а-562/09/2108

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Сорочан Ю.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 липня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Голопристанському районі Херсонської області про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів та зобов'язання відповідача нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 - 2007 роки в сумі 2733,30 гривні.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивач являється пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 липня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Судом поновлено позивачу процесуальний строк звернення до суду та зобов'язано УПФУ в Голопристанському районі Херсонської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу державну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

В апеляційній скарзі УПФУ Голопристанському районі Херсонської області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПФУ в Голопристанському районі Херсонської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", останнім, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач має статус: "дитина війни" (в розумінні Закону України "Про соціальних захист дітей війни"), що підтверджується відповідним посвідченням.

Протягом 2006 2007 років позивач не отримувала щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України "Про соціальних захист дітей війни".

Пунктом 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" - виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_1 України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача за 2006 рік не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про соціальний захист дітей війни".

На підставі ст. 6 названого Закону дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України, а також ч.2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно до якої державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 зупинення дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік, передбачене п.12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Таким чином, у 2007 році право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 "Про соціальний захист дітей війни" виникло з 09 липня 2007 року.

Правильно встановивши обставини справи суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом 19 березня 2009 року.

Частиною другою статті 99 КАС України (у редакції чинної до 07 липня 2010 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк, якій обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

За правилами ст. 100 КАС України позовні заяви повинні прийматися до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду. У разі ж відсутності підстав для визнання поважною причин пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення прав позивача, суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку.

Обов'язковою підставою для відмови в задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду, яка врегульована нормами процесуального законодавства, є наполягання однієї із сторін.

Враховуючи, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції скористався своїм правом та заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, а доказів поважності пропуску строку для звернення за захистом прав до суду надано не було то вимоги позивача не підлягають задоволенню, у звязку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

Враховуючи вище викладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 207, 206, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області задовольнити.

Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 липня 2009 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до вимог діючого законодавства, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: