Справа № 2-а-4219/09/1470
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2011 р.Справа № 2-а-4219/09/1470

Категорія:9.2Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Семенюка Г.В.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва та Державної податкової адміністрації у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва, Державної податкової адміністрації у Миколаївській області, старшого держподатревізор-інспектора ОСОБА_2, старшого держподатревізор-інспектора ОСОБА_3 про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва, Державної податкової адміністрації у Миколаївській області, старшого держподатревізор-інспектора ОСОБА_2, старшого держподатревізор-інспектора ОСОБА_3 (далі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, відповідач 1, ДПА у Миколаївській області, відповідач 2) та просила визнати протиправними дії відповідачів під час проведення перевірки, також позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000172350 від 21 липня 2009 року в частині стягнення 29 379 грн. 05 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, ДПА у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, ДПА у Миколаївській області зазначають, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що перевірку позивача проведено на підставі направлень на перевірку, вказана перевірка була плановою та проведена у відповідності з чинним законодавством, а тому податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є законним і скасуванню не підлягає.

В суді апеляційної інстанції, представник апелянтів підтримав доводи викладені в апеляціїній скарзі та просив скаргу задовольнити.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, проаналізувавши доводи апелянта та рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2009 року на підставі направлення №1673/23-517 від 07 липня 2009 року, виданого ДПА у Миколаївській області, старшим держподатревізором-інспектором ДПА у Миколаївській області ОСОБА_4, направлення №1673/23-517 від 07 липня 2009 року виданого ДПА у Миколаївській області, головним держподатревізором-інспектором ДПА у Миколаївській області ОСОБА_3 здійснено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про що складено акт№0726/14/00/23/НОМЕР_1 від 09 липня 2009 року.

На підставі зазначеного акту прийнято рішення ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва про застосування штрафних санкцій № від 09 липня 2009 року в розмірі 31 419,05 грн.

Висновком щодо розрахунку сум штрафних санкцій зазначений перелік порушень, а саме: не проведення розрахункової операції через РРО на повну суму покупки та невидача відповідного розрахункового документу; не ведення обліку товарних запасів у встановленому порядку за місцем реалізації; не забезпечено відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків в сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО; незабезпечення зберігання Z звітів у КОРО; не забезпечено щоденне друкування фіскальних чеків Z звітів у КОРО;

Також, у судовому засіданні в суді першої інстанції позивачем було визнано порушення, а саме стосовно незабезпечення зберігання Z звітів у КОРО ( сума санкції 680 грн.); не забезпечено щоденне друкування фіскальних чеків Z звітів у КОРО ( сума санкції 1360 грн.)

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що податковою, при проведенні перевірки позивача було грубо порушено норми діючого законодавства, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено право посадових осіб податкових органів при проведенні перевірок робити закупівлю товарів за власні кошти з метою контролю субєкта господарювання розрахункової операції. А оскільки докази, відповідно до ст.70, 71 КАС України, одержані з порушенням закону, відтак, судом при вирішенні справи такі докази не беруться.

Колегія суддів не погоджується з висновками Миколаївського окружного адміністративного суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону контролюючі органи мають право відповідно де законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Статтями 111, 112 Закону № 509-ХІІ передбачені підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.

У межах повноважень, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР органи Державної податкової служби проводять перевірки згідно з затвердженими керівником податкових органів планами-графіками.

Таким чином, на підставі викладених правових позицій норм законодавства слідує висновок про наявність у Державної податкової адміністрації у Миколаївській області права на проведення перевірок щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), які можуть носити плановий або позаплановий характер, і проводяться на підставі рішення керівника відповідного органу державної податкової служби, яким затверджується план (графік) проведення таких перевірок.

Відповідно до пунктів 1, 6, 10 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема:

-проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;

-друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років;

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлені невідповідність, - у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Пунктом 3 ст. 17 Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність у розмірі двадцяті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі не зберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну, а п.5 цієї ж статті передбачена відповідальність у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання друку контрольної стрічки або її не зберігання протягом - встановленого терміну.

Відповідно до п. 13 ст. З Закону України № 265/95, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання РК - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Відповідно до ст. 22 вищезазначеного Закону, у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання РК - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до субєктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у пятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Враховуючи зазначені норми законодавства, колегія суддів погоджується з доводами Податкової, щодо правомірності застосування штрафних санкцій до позивача за наведені порушення.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта щодо порушення позивачем ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»на суму 28 961, грн, шляхом не ведення обліку товарних запасів у встановленому порядку за місцем реалізації, та вважає неправомірним застосування штрафних(фінансових) санкцій до позивачки, виходячи з наступного.

Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємства»від 03 липня 1998 року №727/98, передбачає, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, зобовязані вести лише Книгу обліку доходів та витрат.

Посилання апелянта на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України»є хибним, оскільки дія цього закону розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємств.

Аналізуючи вищенаведені норми, колегія суддів приходить до висновку, що саме у відсутності обовязку платника єдиного податку вести облік та звітність товарів у повному обсязі полягає спрощена система оподаткування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови по справі судом 1-ї інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, при цьому висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору, у звязку з чим колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову суду 1-ї інстанції та прийняти нову постанову, про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195,196; п.3 ч.1 ст. 198; п.4 ч.1 ст.202; ч.2 ст. 205; 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва та Державної податкової адміністрації у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року - скасувати.

Прийняти нову постанову,якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва, Державної податкової адміністрації у Миколаївській області, старшого держподатревізор-інспектора ОСОБА_2, старшого держподатревізор-інспектора ОСОБА_3 про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій задовольнити частково.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва від 27 липня 2009 року № НОМЕР_2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 28961 грн. 30 коп.

В іншій частині рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва від 27 липня 2009 року № НОМЕР_2 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяті днів з дня складання її в повному обсязі.

ОСОБА_5 Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Г.В. Семенюк