Справа № 461/2128/17
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2128/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Лялюка Є.Д.,

при секретарі Станкевич Р.В.,

з участю:

представників відповідачів Дяків Л.В., Перхач С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ГУ ПФУ у Львівській області, Личаківське об'єднане управління ПФУ м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до ГУ ПФУ у Львівській області, Личаківське об'єднане управління ПФУ м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Свої вимоги мотивував тим, що його на посаду судді обрано відповідно до Постанови Верховної Ради України від 16.11.1993 року. Приступив до виконання обов'язків судді Львівського обласного суду 01.12.1993 року на підставі наказу голови суду від 17.11.1993 року в період чинності Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992 року. Враховуючи рішення Конституційного суду України у справі №1-8/2016 від 08.06.2016 року, яким визнано неконституційними ряд положень діючого до 30.09.2016 року Закону України №2453-VІ від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів», ОСОБА_3 скористався своїм правом на відставку, оскільки має відповідний стаж роботи на посаді судді. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року та наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку та виведено з 22.09.2016 року із штату апеляційного суду. Стаж роботи на посаді судді, який давав ОСОБА_3 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становив, станом на 22.09.2016 року 28 років 4 місяці і 23 дні. Ця обставина підтверджується розрахунком, виданим Апеляційним судом Львівської області від 22.09.2016 року №05.30/107/16. У вказаний вище стаж роботи відповідно до чинного законодавства включено (крім роботи на посаді судді) служба в армії: 2 роки і 11 днів, половина навчання на денному відділенні факультету Львівського держаного університету імені Івана Франка: 2 роки 4 місяці і 29 днів, перебування на прокурорських посадах у прокуратурі Львівської області: 1 рік 1 місяць і 22 дні, тобто всього 5 років 7 місяців і 2 дні. В подальшому ОСОБА_3 подано до управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова заяву та відповідні документи про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, згідно з якими ОСОБА_3 має стаж 28 років 4 місяці і 23 дні, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді, яка станом на вересень 2016 року складала, згідно подання Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року, 29507,00 грн..

Щодо поданих ОСОБА_3 документів, необхідних для призначення і виплати йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, органи пенсійного фонду України не мали жодних зауважень чи застережень. Однак, управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_3, як судді у відставці, не направило. Отримавши довічне грошове утримання за вересень (з 22.09.2016р.), жовтень-листопад 2016 року ОСОБА_3 дійшов висновку, що розмір щомісячного довічного грошового утримання не узгоджується з документами, які підтверджують мій стаж роботи на посаді судді, а виплати складають суму, яка значно менша 90 відсотків. ОСОБА_3 звернувся в управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною грошового утримання (розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді). У відповідь на його звернення, ОСОБА_3 повідомлено про призначення і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82 відсотків від заробітної плати працюючого судді.

Свою позицію щодо призначення ОСОБА_3 розміру щомісячного довічного грошового утримання (82-х відсотків від заробітної плати працюючого судді) органи пенсійного фонду мотивували покликанням на ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010р., п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016р. (далі Закон №1402), що набрав чинності 30.09.2016р., а також на рішення Конституційного Суду України № 4- рп/2016 від 08 червня 2016 року, зазначивши, що до стажу роботи не враховано період служби в армії та половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Львівського державного університету імені Івана Франка.

Вважає, що дане рішення органів Пенсійного Фонду України щодо визначення ОСОБА_3 розміру щомісячного довічного грошового утримання (82% від заробітної плати працюючого судді) є протиправним і незаконним, оскільки порушує його права, передбачені Конституцією України у виді конституційної гарантії незалежності професійних суддів, які серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та його правом на відставку, з таких підстав.

Позивач до суду не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В письмовій заяві просив слухання справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник ГУПФУ у Львівській області в судовому засіданні проти позову заперечила та зазначила, що Головне управління ПФУ не є належним відповідачем по даній справі, оскільки не здійснює розпорядження коштами фонду та сам позивач до них не звертався.

Представник Личаківського об'єднання управління ПФУ під час розгляду справи проти задоволення адміністративного позову заперечив у повному обсязі згідно поданих письмових заперечень. В задоволенні позову просив відмовити.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону має право подати заяву про відставку.

Протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, позивач набув достатнього для відставки стажу роботи судді.

Згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вищевказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас, частиною 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року № 405-ХІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховуються також стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначену правову позицію щодо визначення стажу роботи судді також підтверджено Законом України №1798-УІІІ від 21.12.2016р., яким п.34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом 4 такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Загальний стаж роботи, що дає позивачу як судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 28 років 4 місяці і 23 дні та складається з: служби в армії: 2 роки і 11 днів, половина навчання на денному відділенні факультету Львівського державного університету імені Івана Франка: 2 роки 4 місяці і 29 днів, перебування на прокурорських посадах у прокуратурі Львівської області: 1 рік 1 місяць і 22 дні, тобто всього 5 років 7 місяців і 2 дні; перебування на посаді судді Апеляційного суду Львівської області: 13 років 5 місяців та 17 днів; перебування на посаді заступника голови Апеляційного суду Львівської області: 9 років 4 місяці і 3 дні.

Частиною 1 ст.126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19 - рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок щодо зменшення обсягу гарантій незалежності суддів, який суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, стажу роботи на посаді слідчого і прокурора, період проходження служби у Збройних Силах, але враховуючи, що позивач, як суддя, набув таке право ще до моменту набрання чинності цим Законом України, був звільнений з посади судді у відставку із зазначенням стажу роботи на посаді судді 28 років 4 місяці і 23 дні.

Крім того, правильний розрахунок стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачу надано Апеляційним судом Львівської області, згідно якого стаж роботи ОСОБА_3 на посаді судді становить 28 років 4 місяці і 23 дні.

Зазначений розрахунок є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України (постанова ППФУ № 3 - 1 від 25.01.2008 року; і не підлягає правовій рецензії зі сторони відповідача. Згідно наданих повноважень посадови особи відповідача мають право перевірити тільки достовірність зазначених даних підтверджуючими документами, що останні і зробили, не висловивши жодних зауважень чи застережень.

З огляду на викладене, загальний стаж роботи на посаді судді, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає більш 25 років, що об'єктивно підтверджується наданими відповідачу документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано неконституційними положення ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №245З-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VІІІ; - абзаців першого, другого, третього,четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №245З-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213- VII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911 -VIII; - пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VII в частині скасування з 01.06.2015р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України», останній вказав такий порядок виконання цього рішення: підлягає застосуванню ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453- VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 215- VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. №192-VІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді без обмеження граничного розміру. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»; абзаци перший, другий, третій, четвертий, та перше, друге речення абзацу шостого ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213- VIII,Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192- VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку»; не підлягає застосуванню положення п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, нормативно правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи з часу призначення ОСОБА_3 на посаду судді та на час звільнення є Закон України №2862-ХІІ від 15.12.1992р. «Про статус суддів» (зі змінами і доповненнями) та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №245З-VI від 07.07.2010р. (в редакціях від и7.10.2010р. та від 12.02.2015р.), а також рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3-рп/2013, маючи стаж роботи на посаді судді 28 років 4 місяці і 23 дні, ОСОБА_3 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Окрім того, у ст.22 Конституції України зазначається, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, ст.64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, статті 22 та 64 Конституції України, норми яких є нормами прямої дії, гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, які є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню.

У розумінні ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

У відповідності до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача щодо Личаківського об'єднанного управління ПФУ м.Львова є підставні та підлягають до задоволення, а саме слід визнати дії Личаківського об'єднанного управління ПФУ м.Львова щодо призначення і виплати ОСОБА_3 - судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% від заробітної плати працюючого судді, - протиправними.

Зобов'язати Личаківське об'єднане управління ПФУ м.Львова:

зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає судді право на відставку період служби в армії: 2 роки і 11 днів, строк половини навчання на денному відділенні факультету Львівського держаного університету імені Івана Франка: 2 роки 4 місяці і 29 днів, перебування на прокурорських посадах у прокуратурі Львівської області: 1 рік 1 місяць і 22 дні, тобто всього 5 років 7 місяців і 2 дні;

здійснити ОСОБА_3 - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 22.09.2016р. в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді із суми 29507,00 гри. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, місті Києві та Севастополі, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам ( крім військовослужбовцям строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, що стосується позовних вимог позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, то в цій частині в позові слід відмовити, оскільки головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, згідно вище вказаного положення не зобов»язане призначати(перераховувати) пенсію позивачу.

Керуючись ст.ст. 6-12, 86, 160 - 162, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволити частково.

Визнати дії Личаківського об'єднанного управління ПФУ м.Львова щодо призначення і виплати ОСОБА_3 - судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% від заробітної плати працюючого судді, - протиправними.

Зобов'язати Личаківське об'єднане управління ПФУ м.Львова:

зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає судді право на відставку період служби в армії: 2 роки і 11 днів, строк половини навчання на денному відділенні факультету Львівського держаного університету імені Івана Франка: 2 роки 4 місяці і 29 днів, перебування на прокурорських посадах у прокуратурі Львівської області: 1 рік 1 місяць і 22 дні, тобто всього 5 років 7 місяців і 2 дні;

здійснити ОСОБА_3 - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 22.09.2016р. в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді із суми 29507,00 гри. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

В решті вимог позивача-відмовити.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лялюк Є.Д.