Справа № 683/751/17
Суддя: Андрощук Є. М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/751/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Андрощук Є.М., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання протиправним рішення відповідача в частині визначення йому довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, зобов'язання здійснити перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що відповідач своїм рішенням від 21 жовтня 2016 року призначив йому щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який на той час працював на відповідній посаді. До стажу його роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем зараховано лише час його роботи на посаді судді ( 23 повних роки), а робота на посаді слідчого за періоди з 1 липня 1981 року до 1 вересня 1986 року і з 1 жовтня 1988 року до 25 січня 1993 року необґрунтовано не зарахована. Щомісячне довічне утримання обчислено лише із посадового окладу та надбавки за вислугу років без врахування матеріальної допомоги, розмір якої на день призначення довічного щомісячного грошового утримання складав 14500 грн.

Крім того, відповідач, на порушення вимог рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 8 червня 2016 року, не провів перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 1 грудня 2016 року, оскільки у зв'язку зі збільшенням розміру мінімальної зарплати в Україні змінився розмір грошового утриманні працюючого судді.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, просить задовольни його позовні вимоги.

У своїх запереченнях проти позову відповідач позовні вимоги не визнав, оскільки рахує, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача визначений відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Виходячи з обставин, повідомлених позивачем, та поданих відповідачем заперечень, суд вважає за можливе відповідно до вимог п.2 ч.1, ч.4 ст.183-2 КАС України розглянути справу в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач з 1 липня 1981 року до 1 вересня 1986 року і з 1 жовтня 1988 року до 25 січня 1993 року працював на посадах слідчого в органах внутрішніх справ Хмельницької області, а з 25 січня 1993 року на посадах судді Шепетівського і Старокостянтинівського районних суддів та голови Старокостянтинівського районного суду.

Постановою Верховної Ради України № 1600-VIIІ від 22 вересня 2016 року "Про звільнення суддів" позивача звільнено з посади судді Старокостянтинівського районного суду, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом виконуючого обов'язки голови Старокостянтинівського райсуду від 19 жовтня 2016 року №213/742 позивача виключено зі штату суду.

Відповідно до розрахунку стажу роботи позивача загальний стаж його роботи на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, складає 33 років 2 місяці 20 днів, із них безпосередньо на посаді судді 23 роки 8 місяців 25 днів.

За даними довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області розмір грошового утримання позивача при виході у відставку складав 27550 грн., яке складалось з посадового окладу в розмірі 14500 грн., вислуги років - 11600 грн. і перебування на адміністративній посаді в суді (голови суду) - 1450 грн.

21 жовтня 2016 року позивач звернувся до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з заявою про призначення довічного грошового утримання, до якої додав всі необхідні документи щодо призначення довічного грошового утримання голови суду - судді у відставці.

З 21 жовтня 2016 року відповідачем призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, яке на той час вираховувалось виходячи з мінімальної зарплати в розмірі 1450 грн.

З 1 грудня 2016 року законодавчо збільшений мінімальний розмір зарплати до 1600 грн., який є базовим для розрахунку грошового утримання судді.

Згідно з даними довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області №582 від 15 грудня 2016 року розмір грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, яку займав позивач, становить 30400 грн., яке складається з посадового окладу в розмірі 16000 грн., вислуги років - 12800 грн. і перебування на адміністративній посаді в суді (голови суду) - 1600 грн.

Відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Проте такі дії відповідача є протиправними зважаючи на наступне.

Частиною першою статті 126 Коституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п.8 ч.5 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VІІI від 2 червня 2016 року незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та гарантій незалежності судді (частина сьома статті 48).

Аналогічні положення передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 7 липня 2010 року.

Статтею 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII (чинного на момент призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону №2862-XII, в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів" від 24 лютого 1994 року №4015-XII, чинного до 31 липня 2010 року, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів

і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

30 липня 2010 року набув чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, відповідно до ч. 1 ст. 131 якого було передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, пунктом 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону №2453-VI було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

В принятій 12 лютого 2015 року новій редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI, яка набрала чинності 28 березня 2015 року, не зазначалось щодо збереження попереднього стажу судді.

Однак, згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативних актів) вказав, що за ч.1 ст.58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Враховуючи, що нова редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, почала діяти з моменту набрання чинності, тобто з 28 березня 2015 року, тому вона діє на правовідносини, які виникли після цієї дати.

Отже, до набрання чинності нової редакції вказаного Закону положення про визначення стажу роботи на посаді судді зберігаються відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Отже, зміни в законодавстві, які обмежують позивача у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді слідчого, не можуть бути застосовані до позивача.

Згідно з ч.3 ст. 141 Закону №2453-VI в редакції від 2 березня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру

щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3, абз. 1, 2, 4, 6 ч. 5 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень п. 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII; абз. 1, 2, 3, 4 та 1, 2 речень абз. 6 ч. 5 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; п. 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України визначив порядок виконання цього рішення. Так, ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону У країни "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом У країни "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Отже, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, з урахуванням стажу роботи з 1 липня 1981 року до 1 вересня 1986 року та 1 жовтня 1988 року до 25 січня 1993 року на посадах слідчого органів внутрішніх справ Хмельницької області, складає 33 роки 2 місяці 20 днів, то враховуючи положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, щомісячне довічне утримання позивача має становити 90 % грошового утримання працюючого голови суду.

За змістом ст. 2 Закону України № 108/95-ВР "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до вимог ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних

застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Разом з тим, з довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, виданої на ім'я позивача, видно, що до складу заробітної плати, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, входить матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 14500 гривень, яку позивач отримав в травні 2016 року.

З врахуванням зазначеного, суд вважає, що Старокостянтинівському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Хмельницької області слід здійснити перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з розрахунку 90 відсотків грошового утримання голови суду, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21 жовтня 2016 року.

Крім цього, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача у зв'язку із збільшенням грошового утримання працюючого судді починаючи з 1 грудня 2016 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 2 червня 2016 року у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічне положення передбачено ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12 лютого 2015 року, яке було чинне на час виходу позивача у відставку.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено, що розмір мінімальної заробітної плати з 1 грудня 2016 року складає 1600 грн.

Станом на 1 грудня 2016 року базовою величиною складових суддівської винагороди судді була мінімальна зарплата.

За даними довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області №582 від 15 грудня 2016 року розмір грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, яку займав позивач, з 1 грудня 2016 року становить 30400 грн., яке складається з посадового окладу в розмірі 16000 грн., вислуги років - 12800 грн. і перебування на адміністративній посаді в суді (голови суду) - 1600 грн.

Виходячи зі змісту ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 2 червня 2016 року та ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12 лютого 2015 року, перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з дати зміни складових суддівської винагороди працюючого судді, тобто з 1 грудня 2016 року.

Твердження відповідача в своїх запереченнях про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, не відповідає вимогам чинного законодавства.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі Законів України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішення Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, керуючись ст.70-72, 86, 94, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправними дії Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді та не врахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення при визначенні суми щомісячного довічного грошового утримання, а також у відмові від перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із зміною грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов'язати Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з розрахунку 90 відсотків від грошового утримання та виплатити мені різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з часу його призначення по 30 листопада 2016 року.

Зобов'язати Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з розрахунку 90 відсотків від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді та виплатити мені різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 1 грудня 2016 року.

Зобов'язати Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області подати звіт про виконання судового рішення протягом 10 днів після набрання ним чинності.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Старокостянтинівський райсуд на протязі 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: