Справа № 2-а-8064/10/1570
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2011 р.Справа № 2-а-8064/10/1570

Категорія:8.2.3Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1

при секретарі Журкіній І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі, Прокуратури Приморського району м.Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Фірма Леда»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі, за участю Прокуратури Приморського району м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.08.2010 року №/0,-

В С Т А Н О В И Л А :

ДП «Фірма Леда»звернулось до Одеського окружного адміністративного з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 04.08.2010 року №/0 на суму 21 476 205,9грн., з яких 14769 362,0 грн. основний платіж та 6706843,9 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року задоволено адміністративний позов ДП «Фірма Леда».

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Одесі та Прокуратура Приморського району м.Одеси подали апеляційні скарги.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Прокуратура Приморського району м. Одеси просила скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання, про що є докази в матеріалах справи. Представники сторін прибули до суду та надали свої пояснення.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ДП «Фірма Леда»зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 04.12.2001 року згідно свідоцтва АОО №254745 (т.1 а.с.9), з 14.12.2001 року зареєстровано платником ПДВ з 18.12.2001 року. З 02.07.2010 року по 05.07.2010 року працівниками СДПІ проведена документальна невиїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ при взаємовідносинах ДП «Фірма Леда»з ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «ОПТ Універсал»за період з 01.02.2010 року по 31.05.2010 року. За результатами перевірки складено відповідний акт від 14.07.2010р. (т.1а.с.21-35), на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначене зобов'язання з ПДВ у сумі 21476205,9грн., з яких 14769362,0 грн. за основним платежем та 6706843,9 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Перевіркою встановлені порушення пп.«д»пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.1,7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР (т.1 а.с.41). та п.18 Порядку №165, в результаті чого завищено суму податкового кредиту у розмірі 14 769 361,76грн., в т.ч. по періодах: лютий 2010р.- 3 333 333,34грн.; березень 2010р.- 4 258 963,84 грн.; квітень 2010р.-4 614 738,71грн.; травень 2010 р.- 2 562 325,87грн. ( т.1 а.с.49).

Як вбачається з матеріалів перевірки, позивачем складу податкового кредиту було включено суми ПДВ по податкових накладних, оформлених з порушенням діючого законодавства, а саме постачальником визначені недостовірні відомості щодо розташування юридичної особи, зареєстрованої як платник ПДВ. Такі висновки зроблені на підставі листів та актів ДПІ Приморського району м.Одеси, згідно з якими постачальники ДП «Фірма Леда», а саме: ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь»за юридичною адресою АДРЕСА_1 не знаходиться з моменту реєстрації від 10.03.2005 року (акт від 25.06.2010 року), згідно довідки від 26.06.2010 року фактичне місце знаходження не встановлено ; ПП «Лайн-Лімітед»за юридичною адресою м. Одеса, вул. Педагогічна, 27, не знаходиться з 01.06.2010 року (акт від 25.06.2010 року), згідно довідки від 25.06.2010 року фактичне місце знаходження не встановлено; ПП «ОПТ Універсал»за юридичною адресою АДРЕСА_2 не знаходиться з 20.10.2009 року (акт від 25.06.2010 року), згідно довідки від 25.06.2010 року фактичне місце знаходження не встановлено та оскільки відповідно до пп.«д»пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР, п.18 Порядку №165 встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити, крім іншого, місце розташування юридичної особи, зареєстрованої як платник ПДВ податкові накладні оформлені з порушенням законодавства.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновки працівників СДПІ про те, що у зазначених постачальників не було підстав надавати податкові накладні позивачу, оскільки у них не виникло податкових зобов'язань та відповідно до пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примирниках; оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг) є помилковими з огляду на наступне.

Приписами ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР встановлено значення термінів,в якому вони вживаються у Законі.

Відповідно п.1.5 та п.1.6 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»звітний (податковий) період - період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку та сплачувати його до бюджету. Податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоду, визначена згідно з цим Законом. В п.1.7 статті 1 Закону визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР встановлено

порядок обчислення і сплати податку, а також порядок формування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість»№168/97-ВР визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду з зв'язку з придбанням товарів, послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Відповідно до пп. 7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що необхідними умовами для включення платником податку сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є плата таким платником цих сум та наявність у нього відповідних податкових накладних, оформлених належним чином.

Згідно з п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Слід наголосити, що укладені позивачем договори з ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь»№06/02 від 25.01.2010 року, ПП «Лайн-Лімітед»№02/02 від 01.02.2010 року, ПП «ОПТ Універсал»№17/12 від 01.12.2009 року (а.с.45) відповідають вимогам Господарського кодексу України та були виконані обома сторонами.

Колегія суддів встановила, а відповідач не заперечує, що у ДП «Фірма Леда»наявні всі документи, які підтверджують здійснення господарських операцій за цими договорами( т.1 а.с.69-224, т.2 а.с. 1-285, т.З а.с.1-26), товарно - транспортні накладні (т.4а.с.1-214,т.5 а.с.1-224), реєстри податкових накладних (т.1 а.с.46-53), платіжні документи (т.1 а.с.54-68). Податкові накладні, отримані від постачальників товару ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «ОПТ Універсал»та були внесені до реєстру отриманих податкових накладних, суми ПДВ включені до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів, відображені у реєстрах отриманих податкових накладних, та відповідають даним податкових декларацій з ПДВ.

З огляду на зазначене можливо дійти висновку, що позивачем до податкового кредиту були віднесені лише витрати по сплаті податку, які підтверджені податковими накладними відповідно до вимог п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР.

Отже з позивачем були дотримані всі вимоги законодавства щодо сплати ПДВ та формування податкового кредиту.

Щодо зазначення в податкових накладних недостовірних відомостей про розташування юридичних осіб - постачальників позивача, слід наголосити на тому, що відповідно до вимог п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР податкова накладна складається не покупцем, а продавцем (поставщиком) у двох примірниках, оригінал якої надається покупцю.

Як вбачається з матеріалів справи, в податкових накладних містяться всі реквізити, необхідність яких зазначена у пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР, та п.18 Порядку №165 отже вони обґрунтовано прийняті до обліку, оскільки не може нести відповідальність за незнаходження юридичної особи за своєю юридичною адресою, крім того ці обставини не вказують на недійсність податкової накладної.

Колегія суддів також вважає за необхідне додати, що відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців»встановлено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатись на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про їх недійсність.

З огляду на зазначене слід наголосити, що відповідачем не надано доказів того, що позивач знав про недостовірність відомостей, які внесені в ЄДР про ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «ОПТ Універсал»або міг таке знати. В матеріалах справи не міститься жодного доказу в підтвердження того, що відомості, які були внесені в ЄДР є недостовірними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до даних ЄДР станом на 19.08.2010 року ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «ОПТ Універсал»зареєстровані в ЄДР за юридичними адресами, які зазначені в податкових накладних (т.3 а.с.29-36).

Враховуючи положення Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та Порядок обліку платників податків, зборів (обов'язкових платежів), затвердженого наказом ДПА №80 від 19.02.1998 року щодо основних функцій органів ДПС, а також враховуючи приписи п.4.22 Порядку щодо взяття на облік платників податків та передачі списків платників до підрозділу податкової міліції для підтвердження їх місцезнаходження колегія суддів критично ставиться до акту ДПІ у Приморському районі м.Одесі від 25.06.2010 року про незнаходження ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь»з моменту реєстрації з 10.03.2005 року за юридичною адресою, враховуючи, що в акті перевірки не зазначено обставин щодо надання звітності та виконання податкових зобов'язань цим платником податків з 2005 року.

Згідно акту перевірки контрагента позивача ПП «Лайн-Лімітед»зазначено, що він не знаходиться за юридичною адресою з 01.06.2010 року, а податкові накладні ним виписані та надані позивачу в березні та квітні 2010 року, у зв'язку з чим відсутні будь-які підстави для твердження про порушення пп.«д»пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР, та п.18 Порядку №165 за господарськими операціями позивача з ПП «Лайн-Лімітед».

Колегія суддів наголошує на тому, що жодна норма Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Щодо апеляційних доводів про безтоварність угод, слід зазначити, що товарність господарських операцій не спростовувалась актом перевірки та відповідачем не доведено жодними доказами, що ДП «Фірма Леда»в натурі не придбавала товар у ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «ОПТ Універсал».

При цьому колегія суддів дослідила надані позивачем: угоди та податкові накладні, які були виписані ним вже як постачальником товару (т.3 а.с. 187-222, т.6-8); звіти по оборотам номенклатури, в яких позивачем відображено по кожному поставщику товарів ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «ОПТ Універсал»оприбуткування товару та його поставку по всім покупцям (т.З а.с.41-186, т.6 а.с.1-239).

Посилання на відсутність права у ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «ОПТ Універсал»виписувати податкові накладні з огляду на те, що у них не виникло податкових зобов'язань є хибними, оскільки відповідно до п.7.3 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів вважається або дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата товарів, що підлягають поставці, або дата відвантаження товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, плата за товари та їх відвантаження відбулося, отже у контрагентів позивача виникли податкові зобов'язання. Таким чином, контрагенти зобов'язані були виписати податкові накладні та зазначити їх в деклараціях щодо своїх податкових зобов'язань.

Так відповідачем згідно зі ст.71 КАС України не надано жодного доказу того, що на момент видачі податкових накладних контрагенти позивача не знаходилися за адресою, що зазначена у податкових накладних.

Відповідна позиція також відображена і в судовій практиці ( див. ухвала ВАС України від 19.08.2010 року по справі К-3757/08), а саме що покупець не може нести відповідальність ані за несплату податків постачальником, ані за можливу недостовірність відомостей про нього, наведеного відповідному реєстрі.

Таким чином доводи апелянта про відсутність контрагентів позивача за своїм місцем реєстрації без надання належних доказів та з урахуванням надання позивачем належних доказів, а саме витягу з Державного реєстру про їх місцезнаходження за своїм місцем реєстрації на момент розгляду справи колегією суддів до уваги не приймаються.

Щодо інформації про відсутність декларування у звітних періодах податкових зобов'язань контрагентів, слід зазначити, що таке посилання апелянта не ґрунтується на нормах чинного законодавства та суперечать судової практиці (додатково див. Ухвала ВАС України від 19.08.2010 року по справі К-3757/08) якою зазначається, що сама по собі несплата податку подавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. З огляду на це слід зазначити, що податковий орган, в свою чергу, не подав жодних доказів чи підтвердження того, що платник податку (позивач у справі) діяв без належної обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент або що самостійною діловою метою здійснення названої операції з поставки було одержання позивачем податкової вигоди, не зазначено відповідачем й інших обставин, які могли б свідчити про недобросовісність позивача.

Щодо апеляційних доводів про проведений відповідачем аналіз матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів та інших документів стосовно контрагентів ДП «Фірма Леда»та встановлення відсутності необхідних умов досягнення результатів підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів та ін. колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідачем не надано доказів проведення такого аналізу та колегія суддів вважає за неможливе лише на підставі матеріалів податкової звітності прийти до висновку про відсутність складських приміщень, технічного персоналу та ін. Крім того, угоди позивача з його контрагентами нікчемними не визнавались, а отже вищезазначене твердження є безпідставним та не підтверджується належними доказами.

Відповідач не навів будь-яких доводів щодо фіктивності господарської операції, за наслідками якої було сформовано позивачем оспорюваний податковий кредит, не надано жодних фактичних даних, які б викликали сумнів у реальності виконання операції з поставки товарів, тоді як несплата ПДВ продавцем і його постачальниками сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту або відмови у відшкодуванні зазначеного податку покупцю, який відніс до податкового кредиту суму ПДВ, сплачену продавцю разом із ціною товару (послуги) при відсутності будь-яких обставин, які б засвідчували факт недобросовісності самого платника.

З огляду на видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні та самі угоди між ДП «Фірма Леда»та ТОВ «ЦНБТ «Юпітер-Південь», ПП «Лайн-Лімітед», ПП «Опт Універсал»; з огляду на банківські виписки з АБ «Південний»про рух коштів, що підтверджує сплату коштів ДП «Фірма Леда»за отриманий товар колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку про «товарність»(реальність) укладених угод.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування; Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що висновки суду обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Одесі, Прокуратури Приморського району м.Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Фірма Леда»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Одесі, за участю Прокуратури Приморського району м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.08.2010 року №/0 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: / ОСОБА_2/

Суддя: /ОСОБА_3/

Суддя: / ОСОБА_1/