Справа № 212/2125/17
Суддя: Тимошенко Т. І.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/2125/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу, в складі;

головуючого судді; Т.І. Тимошенко

за участі секретаря судового засідання; І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі позивача ОСОБА_4 представника відповідача Ю.М. Гусєва в залі суду міста Кривого Рогу адміністративну справу за позовом :

ОСОБА_4 до Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В ;

До Жовтневого районного суму міста Кривого Рогу з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_4 до Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову, позивачка ОСОБА_4 у своєму адміністративному позові зазначила, що 28 березня 2017 року, вона перебувала на дитячому майданчику поблизу Торговельного центру «Дивоцвіт», який розташований за адресою: 50000, м. Кривий Ріг, мкрн. 4-й Зарічний, 20А, зі своїми дітьми - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та чоловіком -ОСОБА_10.

Впродовж певного часу вона та її чоловік гралися з дітьми на вищезгаданому дитячому майданчику. Її син - ОСОБА_6 весь час був під її доглядом, грався з іншими дітьми, катався на горках. Проте, коли син в черговий раз підіймався на горку, вона не побачила, як він спускався. Почекавши хвилину, вона обійшла майданчик, щоб зазирнути за горку. Вона вважала, що її син з кимось бавився на іншій стороні майданчика. Проте, обійшовши ігровий майданчик, сина вона там не знайшла. Про це вона одразу ж повідомила свого чоловіка, який почав шукати дитину поряд з майданчиком. Не знайшовши свою дитину впродовж кількох хвилин, вона зателефонувала на телефон «112» та повідомила диспетчера про те, що її син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зник. Дзвінок вона здійснила о 17.54 28.03.2017 року.

О 18.06 28.03.2017 року на її телефон надійшов дзвінок. Їй повідомили, що її син знайшовся. Його побачила жінка, та, передбачаючи, що її син загубився, зателефонувала до поліції. Дитина перебувала навпроти дома № 15 по мкрн. 4-й Зарічний. Тобто, її син був на відстані приблизно 200 метрів від ігрового майданчика, де вони перебували разом.

Приїхавши до місця, де знайшли її дитину, поліція відібрала у неї пояснення по даній події. Аргументували це тим, що ОСОБА_6 знаходився у розшуку. 03.04.2017 року їй було вручено Протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 575900 про вчинення мною адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП. Проте, як виходить із самого Протоколу та Постанови-по справі про адміністративне правопорушення серії АА 405882 від 03.04.2017 року, які саме дії вона вчинила, які б підпадали під склад адміністративного правопорушення, а саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, протокол та постанова не містять.

Тобто, в силу вимог норми ч.1 ст.184 КУпАП, особу можуть притягнути до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: є батьком або матір'ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); ухиляється від виконання передбачених законодавством обов'язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; не виконує вказаних обов'язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Окремо необхідно відзначити, що у ст. 184 КУпАП відсутнє пояснення, що означає «ухилятися». Для розуміння змісту зазначеного слова достатньо звернутися до тлумачного словника, згідно з яким «ухилятися» означає «намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось, уникати» (див. В. Яременко, О. Сліпушко. Новий тлумачний словник української мови. Том 3, м. Київ. - Видавництво «Аконіт», 2004, с. УХИ). Проте, зі свого боку, зрозумівши, що дитина загубилася, вона виконала те, що мала б зробити - звернулася до компетентних органів відразу, а не залишила дитину саму на вулиці і чекала, поки вона сама знайдеться.

Протокол та постанову було складено відносно неї за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Слід також наголосити, що у даній нормі мова йде про неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.6 Сімейного Кодексу України, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Її ж сину - лише повних 2 роки. Тобто, говорити, що її 2-річна дитина, відповідно до приписів діючого законодавства, є неповнолітньою - неможливо. Таку ж правову позицію висловлює у справі № 569/20155/14-п Апеляційний суд Рівненської області визнав, що вказану норму ч. 1 ст. 184 КУпАП не можна застосовувати в ситуації, коли стверджується невиконання батьківських обов'язків відносно дитини у віці до 14 років. Аналогічну позицію зайняв вказаний суд і в справі №569/15461/14-п, прийнявши рішення від 07.11.2014 р. про закриття справи.

Неоднозначним є і питання про те, від виконання яких обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей повинні ухилитися батьки для того, аби їх дії можна було кваліфікувати за ч.1 ст. 184 КУпАП.

І, якщо аналізувати зміст вказаної норми, то ухиленням від виконання батьківських обов'язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов'язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Окрім того, протокол та постанова, які оспорюються, не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, в протоколі не зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення та не вказано від яких саме передбачених законодавством обов'язків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей вона ухилялась.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, в її діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тому вона просила суд постановити рішення яким постанову серії АА №405882 від 03 квітня 2017 року по притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП - скасувати, а провадження у адміністративній справі по відношенню ОСОБА_4 - закрити.

Позивачка ОСОБА_4, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в справі Ю.М. Гусєв у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні вимог позивачки.

Суд дослідивши матеріали цієї цивільної справи, заслухавши сторони, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4, не можуть бути задоволені з наступних підстав:

Згідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті

44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постановою серії АА №405882 від 03 квітня 2017 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та призначено покарання у вигляді попередження. Також у зазначеній постанові останній роз'яснено порядок її оскарження згідно ст. 287-289 КпАП України до вищого органу або районного міського чи міськрайонного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Відповідно до ст. 291, 292 КпАП України постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

16 квітня 2017 року позивачка звернулась до суду із адміністративним позовом до Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області на постанову серії АА № 405882 від 03 квітня 2017 року по притягненню ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про законність дій відповідача при притягненні позивачки до адміністративної відповідальності, та вважає що, оскільки КпАП України передбачено спеціальний порядок оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зазначена постанова може бути оскаржена особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 287-289 КпАП України. Таким чином зазначена постанова не може бути оскаржена в порядку КАС України.

При таких обставинах, суд вважає що позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.184 ч.1 287-289, 291, 292 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 49, 71, 104-107, 160-162 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ;

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у повному обсязі.

Згідно ст. 171-2 ч.2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Тимошенко