Справа № 806/121/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Житомир справа № 806/121/17

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Ясинська К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Малиновського Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області щодо вирішення питання про виділення в натурі (на місцевості) двох земельних часток (паїв) право на які виникло в ОСОБА_3 на підставі сертифікатів на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2 виданими 12.04.2000 Полільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області та на підставі рішення Попільнянського районного суду від 16.11.2012;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області та Попільнянську районну державну адміністрацію Житомирської області вирішити питання про про виділення в натурі (на місцевості) двох земельних часток (паїв) право на які виникло в ОСОБА_3 на підставі сертифікатів на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2 виданими 12.04.2000 Полільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області та на підставі рішення Попільнянського районного суду від 16.11.2012.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Попільнянського районного суду від 16 листопада 2012 року за ОСОБА_3 визнано право власності на дві земельні частки (паї) по 6 га кожна на території Кривенської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Вказує, що позивач звертався до відповідачів з метою виготовлення проектів відведення земельних ділянок. Наголошує, що бездіяльність щодо вирішення питання про надання земельної ділянки позивачу вже була предметом розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держкомзему у Житомирській області. Зазначає, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано неправомірними дії Головного управління Держкомзему у Житомирській області та зобов'язано вирішити питання щодо надання земельної ділянки ОСОБА_3 площею 6 га для ведення особистого селянського господарства на території Кривенської сільської ради відповідно по п. 8 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України. Позивач вказує, з метою виконання рішень судів він звернувся до Кривенської сільської ради для зазначення номерів земельних ділянок згідно схем розподілу. Однак, вільних земельних ділянок реформованого КСП "Новий шлях" немає, є земельні ділянки державної власності. ОСОБА_3 05 жовтня 2016 року звернувся до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою про прийняття рішення щодо виділення йому земельної ділянки в натурі разом з доданими сертифікатами, однак, за твердженнями позивача, відповідь за результатами розгляду вказаної заяви не отримав.

На думку позивача, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області та Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області проявляють протиправну бездіяльність щодо розгляду його заяви та вирішення питання про виділення в натурі двох земельних часток (паїв) ОСОБА_3, право на які виникло на підставі сертифікатів виданих 12.04.2000р. Попільнянською РДА, на земельні частки (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і рішенням Попільнянського районного суду від 16.11.2012р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов від 27 березня 2017 року № 512/02-14 (а.с. 45-48) та у письмових поясненнях від 25 квітня 2017 року № 720/02-14 (а.с. 122-124). Зазначав, що Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області не заперечує та не спростовує той факт, що згідно рішення суду та наявних сертифікатів ОСОБА_3 має право на земельну частку (пай). Вказував, що відповідачем у межах своєї компетенції були вжиті усі передбачені чинним законодавством заходи. Наголошував, що Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області не є розпорядником земель комунальної власності та сільськогосподарського призначення, а тому позовні вимоги до даного відповідача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення слухання повідомлявся належним чином. Подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов від 04 квітня 2017 року (а.с. 74-75).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України.

Статтею 13 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 14 Основного Закону, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до абзацу 2 пункту 8 Розділу X Перехідних положень Земельного Кодексу України, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Встановлено, що 05 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звертався із заявою до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою щодо вирішення питання про виділення в натурі двох земельних часток (паїв) ОСОБА_3, право на які виникло на підставі сертифікатів виданих 12.04.2000р. Попільнянською РДА, на земельні частки (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і рішенням Попільнянського районного суду від 16.11.2012р. (а.с. 10) разом із копіями сертифікатів серії НОМЕР_1 (а.с. 8-9) та серії НОМЕР_2 (а.с. 6-7) виданих 12 квітня 2000 року.

Згідно резолюції голови Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області Суботенко Р.В. у реєстраційно-контрольній картці заява ОСОБА_3 від 05.10.2016 спрямована ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для вирішення згідно чинного законодавства. (а.с. 113).

Листом Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області від 04 листопада 2016 року ОСОБА_3 повідомлено, що у зв'язку із тим, що до списку громадян, які взяли участь у розподілі земельних часток (паїв), спадкодавці - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, включені не були, а всі земельні ділянки під час проведення жеребкування були розподілені та на даний час витребувані, Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області не має змоги прийняти відповідне розпорядження щодо виділення ОСОБА_3 в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) - за межами населеного пункту.

Листом від 04 листопада 2016 року Відділ Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирській області повідомив ОСОБА_3, що у зв'язку із тим, що до списку громадян, які взяли участь у розподілі земельних часток (паїв), спадкодавці - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, включені не були, а всі земельні ділянки під час проведення жеребкування були розподілені та на даний час витребувані, Відділ Держгеокадастру не може надати пропозиції щодо прийняття Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області відповідного розпорядження про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв). Також повідомлено, що при цьому позивач має змогу реалізувати своє право на земельні частки (паї) в порядку, передбаченому абзацом 2 пункту 8 розділу X "Перехідні положення) Земельного кодексу України, звернувшись із заявою до Кривенської сільської ради або бо Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. (а.с. 53-54).

Представники відповідачів в судовому засіданні повідомили, що такі листи направлялись на адресу позивача простою кореспонденцією.

Зазначені листи представник позивача отримала в судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що ОСОБА_3 звертався до адміністративного суду з вимогами щодо визнання неправомірними дій Головного управління Держземагенства у Житомирській області, які виразилися у відмові в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 6,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Кривенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, протиправними та зобов'язати Головне управління Держземагенства у Житомирській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 6,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Кривенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року по справі №806/918/14 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано дії Головного управління Держземагентства у Житомирській області неправомірними. Зобов'язано Головне управління Держземагентства у Житомирській області вирішити питання щодо надання земельної ділянки ОСОБА_3 площею 6,00га для ведення особистого селянського господарства на території Кривенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області відповідно до п. 8 розділу Х "Перехідні положення" Земельного Кодексу України. (а.с. 55-59).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014 по справі №806/918/14 апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Житомирській області залишено без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року залишено без змін. (а.с. 60-62).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2015 № К/800/47937/14 касаційну скаргу Головного управління Держземагенства у Жимтомирській області залишено без задоволення, о оскаржувані постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Житомирській області, третя особа - Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - без зміни. (а.с. 63-66).

Відповідно до приписів статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року по справі №806/918/14 набрала законної сили 19 серпня 2014 року.

Так, Житомирським окружним адміністративним судом по справі №806/918/14 встановлено, що згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16.11.2012 року за ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування на спадщину, що відкрилась після смерті батьків та сестри на: земельну частку (пай) розміром 6,00 умовних кадастрових гектарів, зареєстровану на ім'я ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого Попільнянською районною державною адміністрацією та земельну частку (пай) розміром 6,00 умовних кадастрових гектарів, зареєстровану на ім'я ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі сертифікату серії НОМЕР_2 на право на земельну частку (пай), виданого Попільнянською районною державною адміністрацією.

Відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2, право на дві земельні частки (паї) в розмірі по 6,00 га кожна, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Новий шлях", передано ОСОБА_3.

Із довідки Кривенської сільської ради від 20.03.14 року № 66 встановлено, що на території Кривенської сільської ради відсутні резервні частки (паї) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, в тому числі і реформованому КСП "Новий шлях". Земельна ділянка, яка запроектована до відведення з правом передачі у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 розташована за межами населеного пункту Кривенської сільської ради і відноситься до вільних земель запасу державної власності.

Оскільки Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 № 899-IV регулює питання виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, а такі землі відповідно до вищевказаної довідки відсутні, то відповідно спірні відносини необхідно регулювати Земельним Кодексом України.

Частинами 1-3,5,10-11 статті 25 Земельного кодексу України врегульовано порядок приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій та встановлено, що:

При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

З аналізу вказаної норми випливає, що кожна особа має гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) і у разі відсутності такої землі - із резервного фонду земель державної або комунальної власності. Така ж правова позиція висловлена у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно якої при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Судом по справі №806/918/14 встановлено, що відповідно до викопіювання індексно-кадастрової карти Кривенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, - запроектовано до відведення земельні ділянки з правом передачі у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 Вказані земельні ділянки є вільними землями запасу державної власності сільськогосподарського призначення .

З урахуванням викладених норм, територіальним органом Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області і саме воно уповноважене на передачу земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, в тому числі і позивачу для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами позивача про наявність протиправної бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області як розпорядника земель щодо вирішення питання про виділення в натурі двох земельних часток (паїв) ОСОБА_3, право на які виникло на підставі сертифікатів виданих 12.04.2000р. Попільнянською РДА, на земельні частки (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і рішенням Попільнянського районного суду від 16.11.2012р., а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про бездіяльність Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області щодо вирішення питання про виділення в натурі (на місцевості) двох земельних часток (паїв) право на які виникло в ОСОБА_3 на підставі сертифікатів на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2 виданими 12.04.2000 Полільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області та на підставі рішення Попільнянського районного суду від 16.11.2012р. суд погоджується із твердженнями відповідача, викладеними у письмових запереченнях на адміністративний позов від 27 березня 2017 року № 512/02-14.

Оскільки розпорядником земель є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, тому позовні вимоги до Полільнянської районної державної адміністрації Житомирської області щодо вирішення питання про виділення в натурі двох земельних часток (паїв) ОСОБА_3, право на які виникло на підставі сертифікатів виданих 12.04.2000р. Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області, на земельні частки (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і рішенням Попільнянського районного суду від 16.11.2012р. є неналежними та не підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 1 ст. 70 визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем належним чином доведено, а Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області та наявними у матеріалах справи доказами не спростовано бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо вирішення питання про виділення в натурі двох земельних часток (паїв) ОСОБА_3, право на які виникло на підставі сертифікатів виданих 12.04.2000р. Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області, на земельні частки (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і рішенням Попільнянського районного суду від 16.11.2012р., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 71, 72, 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо вирішення питання про виділення в натурі двох земельних часток (паїв) ОСОБА_3, право на які виникло на підставі сертифікатів виданих 12.04.2000р. Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області, на земельні частки (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і рішенням Попільнянського районного суду від 16.11.2012р.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області вирішити питання про виділення в натурі двох земельних часток (паїв) ОСОБА_3, право на які виникло на підставі сертифікатів виданих 12.04.2000р.опільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області, на земельні частки (пай) серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 і рішенням Попільнянського районного суду від 16.11.2012р.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 10 травня 2017 р.