Справа № 826/6632/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6632/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Лисенко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просило скасувати постанову від 30.03.2016 №91/13-15/13/5 про накладення штрафної санкції на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.03.2016 №91/13-15/13/5 про накладення штрафної санкції (штрафу) на Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг. Присуджено з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Вишгородського районного суду від 30.06.2015 у справі №363/3083/14-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 49 000,00 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 176,00 грн., всього стягнуто 50 176,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12.10.2015 залишено в силі рішення Вишгородського районного суду від 30.06.2015 у справі №363/3083/14-ц в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 49 000,00 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 176,00 грн., а також стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування в сумі 14 215,37 грн. та судовий збір в сумі 948,23 грн.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року набрало законної сили 12 жовтня 2015 року.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було застосовано до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» захід впливу у вигляді розпорядження №3120 від 15.12.2015, яким зобов'язано ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 06.01.2016, а саме порушення:

- пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку;

- пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня;

- пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на усунення правопорушень, зазначених в розпорядженні № 3120, надано лист від 06 січня 2016 року №148/18ЦВ з пакетом документів, в якому зазначено, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відкрите касаційне провадження у справі №6-33000ск15 та зупинено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.06.2015 та Апеляційного суду Київської області від 12.10.2015 до закінчення касаційного провадження у справі.

14 березня 2016 року №121/13-14/13/5 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було складено акт про правопорушення, вчинені ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», оскільки ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» не усуненні правопорушення, зазначені в розпорядженні № 3120, а викладене ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» в листі від 06.01.2016 №148/18ЦВ та наданий пакет документів на думку Нацкомфінпослуг не підтверджує виконання страховою вказаного розпорядження.

Враховуючи наведене, Нацкомфінпослуг дійшла висновку про порушення ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» вимог пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року №2319, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424, відповідно до яких рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання особами.

З огляду на викладене постановою Нацкомфінпослуг від 30.03.2016 №91/13-15/13/5 було застосовано до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» штрафну санкцію в розмірі 3400,00 грн.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку про неправомірність та необґрунтованість дій відповідача, з огляду на те, що у Нацкомфінпослуг були відсутні підстави для застосування до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» заходів впливу, оскільки ним як страховиком належним чином та в повному обсязі виконано розпорядження Нацкомфінпослуг від 15.12.2015 №3120.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг Застосування заходів впливу» у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Нормами п.3 ч.1 ст. 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Так згідно з п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Штрафи, передбачені ст. 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення (ч.1 ст. 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Положенням «Про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги» (далі - Положення №2319), затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 20.11.2012 №2319, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012у за №2112/22424 передбачено, що Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Згідно з абз. 1 п. 2.4 розділу ІІ зазначеного Положення рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

В свою чергу відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до норм ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Згідно зі ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Положеннями ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Водночас відповідно до норм ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Суддя-доповідач після відкриття касаційного провадження, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду (ст. 328 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, у разі прийняття рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення страхового відшкодування на користь особи, яка має право на таке відшкодування, у страховика виникає обов'язок прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). При цьому рішення суду, яке набрало законної сили, може бути оскаржено у касаційному порядку.

Водночас з фактом оскарження рішення суду, яке набрало законної сили у касаційному порядку, законна сила оскаржуваного рішення не втрачається. Разом з тим виконання рішення суду, яке набрало законної сили та яке оскаржено у касаційному порядку, може бути зупинено за ухвалою судді-доповідача суду касаційної інстанції. Зазначена ухвала є обов'язковою для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015 у справі №363/3083/14-ц відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.06.2015 та рішення Апеляційного суду Київської області від 12.10.2015 та зупинено виконання оскаржуваних рішень до закінчення касаційного провадження у справі.

В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2016 рішення Апеляційного суду Київської області від 12.10.015 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд о суду апеляційної інстанції. Отже, касаційне провадження у справі було закінчено 8 червня 2016 року, а з цієї дати - рішення Апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року скасовано, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року вважається таким, що не набрало законної сили.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на час видання Нацкомфінпослуг розпорядження №3120 від 15.12.2015 про зобов'язання позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги, (яке, на думку відповідача, полягало у тому, що позивач не прийняв на підставі рішення суду рішення про страхове відшкодування та не здійснив такого відшкодування), а також на час складання відповідачем акта №121/13-14/13/5 від 14.03.2016 про вказані правопорушення, що стали передумовою прийняття оскаржуваної постанови №91/13-15/13/5 від 30.03.2016 про накладення на позивача штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, у ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» не виникло обов'язку щодо прийняття рішення про страхове відшкодування та виплату страхового відшкодування, оскільки виконання судових рішень, які лягли в основу порушення що пред'являлись позивачу було зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015 та в подальшому взагалі скасовано.

Крім того постановою Окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі №826/705/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016, було задоволено позов ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та визнано протиправним й скасовано розпорядження Нацкомфінпослуг від 15.12.2015 №3120 «Про застосування заходу впливу до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», яке зобов'язувало позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги.

З огляду на положення ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року у справі №826/705/16 набрала законної сили 17 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання апелянта на ту обставину, що на час прийняття рішення відповідачем, в Єдиному державному реєстрі судових рішень не було рішення про скасування рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.06.2015 у справі №363/3083/14-ц, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене рішення суду було зупинене ухвалою Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість дій відповідача та передчасності прийняття постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.03.2016 №91/13-15/13/5 про накладення на позивача штрафної санкції (штрафу) та необхідність її скасування.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову. Натомість оскаржувана постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 10 травня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.