Справа № 201/10369/16-а (2-а/201/51/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 рокусправа № 201/10369/16-а (2-а/201/51/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Покровської міської ради Дніпропетровської області на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» до Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» звернулося до суду з позовом до Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Орджонікідзевської (Покровської) міської ради Дніпропетровської області № 110 від 24.02.2016 року про затвердження матеріалів засідання Комісії для визначення розмірів збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе (м. Покров) від 11.02.2016 року в цілому; визнати незаконним акт визначення розмірів збитків, заподіяних власнику землі Орджонікідзевській (Покровській) міській раді за фактичне використання земельної ділянки від 11.02.2016 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що міською радою в межах повноважень та з урахуванням чинного законодавства визначено розмір збитків у відповідності до діючої ставки орендної плати. Відповідачем відповідно до повноважень та у встановленому порядку прийнято оскаржувані рішення та обчислено розмір збитків. Що стосується їх відшкодування, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення міської ради, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради № 47 від 27.01.2016 створено Комісію по визначенню розмірів збитків, заподіяних

власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе, до складу якої включено керівника ТОВ «Укрспецсервіс».

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської області № 110 від 24.02.2016 року затверджено: матеріали засідання Комісії від 11.02.2016 по визначенню розмірів збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе, вчинених тимчасовим зайняттям і використанням ТОВ «Укрспецсервіс» земельної ділянки площею 5800,00 кв.м, розташованої по вул. Г.Тикви,3 на території Орджонікідзевської міської ради; акт з розрахунком визначення розміру збитків від 11.02.2016.

Рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області № 23 від 28 квітня 2016 року Орджонікідзевську міську раду Дніпропетровської області перейменовано у Покровську міську раду Дніпропетровської області та Виконавчий комітет Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області - у Виконавчий комітет Покровської міської ради.

Статтею 156 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України землі від 19.04.1993 року № 284 (далі - Порядок № 284) ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Предметом спору у цій справі є питання щодо правомірності дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, при винесенні рішення щодо затвердження акта визначення розміру збитків.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначає повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів; здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Отже, відповідно до положень зазначених нормативних актів виконавчий комітет Покровської міської ради, вважаючи, що підприємством завдані збитки у вигляді неодержаних доходів, має повноваження на прийняття рішення про затвердження акта комісії щодо визначення розміру збитків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення не дотримано наведених вимог законодавства.

Так, у пункті 9 частини третьої статті 2 КАС України закріплено один з основних принципів адміністративної процедури - право особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до пункту 2 Постанови №284 передбачено обов'язкову участь у складі комісії по визначенню розміру збитків представників представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть відшкодовувати збитки.

Наведені положення узгоджуються з Резолюцією (77) 31 про захист прав особи відносно актів адміністративних органів, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 28 вересня 1977 року. Щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи та інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом. У відповідних випадках особу, якої це стосується, повідомляють у належний час і спосіб, прийнятний для справи, про ці права (принцип 1 цієї Резолюції).

Судом встановлено, що відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про прийняття рішення про створення комісії та включення керівника підприємства до її складу, не повідомлено про місце, дату та час проведення засідання комісії по визначенню розміру збитків на якому було прийнято спірне рішення, що позбавило позивача права прийняти участь у засіданні Комісії, надати відповідні пояснення та докази.

Так, на підтвердження запрошення позивача на засідання комісії 11.02.2016, відповідачем надано копії листа від 22.01.2016, квитанції та копії опису вкладення. Проте вказані документи не можуть бути належними доказами направлення саме вказаного листа, оскільки надана копія поштової квитанції з частково відсутнім текстом, що унеможливлює встановити ані відправника, ані отримувача, а також дату відправлення; копія опису поштового відправлення не містить відповідних відміток поштового відділення, які б підтверджували прийняття поштовим відділенням такого листа та відповідну дату. При цьому, вказаний опис містить відмітку про направлення поштового відправлення цінним листом, проте відсутнє рекомендоване поштове повідомлення про вручення позивачеві такого листа, або його повернення з відміткою поштового відділення із зазначенням причини неможливості вручення адресату.

Також звертає на себе увагу і той факт, що вказаний лист від 22.01.2016 року з повідомленням про засідання комісії по визначенню розміру збитків, був складений та, за твердженням позивача направлений 22.01.2016, тобто раніше ніж була створена сама комісія (рішення про створення комісії № 47 від 27.01.2016).

Відповідач також вказує на те, що листом від 19.02.2016 за №11/69-1076/16 на адресу позивача було направлено копію Рішення від 24.02.2016 про затвердження матеріалів засідання комісії та акта з розрахунком визначення розміру збитків, які отримані позивачем 17.03.2016 відповідно до відмітки у рекомендованому поштовому повідомленні. Позивач заперечує отримання 17.03.2016 від відповідача саме вказаних документів.

Відповідно до змісту листа від 19.02.2016, вбачається, що вказаним листом відповідачем направляється на адресу позивача копія рішення комісії від 24.02.2016, тобто до прийняття самого рішення, що само по собі ставить під сумнів направлення позивачу вказаних документів.

Надана відповідачем копія рекомендованого поштового повідомлення свідчить про отримання позивачем поштового відправлення від відповідача, проте не підтверджує отримання позивачем саме вказаних документів, а не інших.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем порядку прийняття рішення, позбавлення позивача права на участь у процесі прийняття рішення, не врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже спірне рішення не може бути визнано обґрунтованим та такими що прийняте з дотриманням вимог законодавства, відповідно наявні підстави для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Питання ж щодо наявності підстав для стягнення збитків з підприємства не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом у порядку господарського судочинства, при розгляді якого з'ясовується наявність підстав для стягнення збитків та правильність визначення їх розміру.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2016 року у справі № 500/2776/14-а.

Правильно встановивши фактичні обставини справи та правильно вирішивши спір по суті, суд першої інстанції помилково вдався до аналізу обставин щодо наявності підстав для стягнення збитків.

Проте, не може бути скасовано правильне по суті судове рішення, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо доводів представника відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що вказані доводи не були вказані в апеляційній скарзі та не були подані в межах строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 193 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

При цьому, як зазначалось вище, відповідачем не надано належних доказів направлення відповідачем та отримання позивачем рішення комісії від 24.02.2016 із затвердженими матеріалами засіданні комісії та акта визначення розміру збитків.

За твердженням відповідача позивачем отримано оскаржуване рішення 17.03.2016 року, до суду з позовом позивач звернувся 15.07.2016, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 КАС України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила обставин, які б свідчили про наявність підстав, встановлених статтею 202 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Покровської міської ради Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров