Справа № 817/540/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року 10 год. 50 хв. РівнеСправа № 817/540/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; позивача - ОСОБА_1; представника позивача - адвоката ОСОБА_2 (посвідчення адвоката України від 17 вересня 2016 року №297); представника відповідача - ОСОБА_3 (довіреність від 03 січня 2017 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати: наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 15.03.2017 №256 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ від 13.04.2017 №78 о/с про звільнення позивача із займаної посади; поновити позивача на роботі на посаді інспектора організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 14.04.2017; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.04.2017 по день постановлення судового рішення.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні накази про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції є протиправними, оскільки останній не вчиняв жодного дисциплінарного проступку, за яке можливо було б застосувати дисциплінарне стягнення. Позивач зазначає, що дисциплінарне стягнення було накладено на нього за порушення Правил дорожнього руху, а саме: відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», статей 2, 4, 12, 13 Дисциплінарного статуту. Внаслідок чого, позивача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Позивач вказує, що поширення на працівників поліції дії Дисциплінарного статуту органів внутрішній справ, не може бути підставою для звільнення поліцейського за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», яким чітко передбачено звільнення за вчинення дисциплінарного стягнення накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції. Тобто, оскільки Дисциплінарний статут Національної поліції Верховною Радою України не прийнятий, і до Закону України «Про Національну поліцію» змін про можливість проведення звільнення поліцейського за порушення Дисциплінарного статуту ОВС не внесено, то правових підстав для звільнення позивача з наведеної підстави у відповідача не було, так як аналогія закону у таких правовідносинах не допускається. На переконання позивача, поліцейський може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності згідно із Дисциплінарним статутом ОВС, однак не у виді звільнення на підставі цього статуту за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», так як це суперечить нормам вказаного Закону України «Про Національну поліцію». Як на підставу для обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач допустився процесуальних порушень при винесенні оскаржуваних наказів, оскільки притягнув до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи без постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, як того вимагають норми статей 5 та 16 Дисциплінарного статуту ОВС. Також, позивач вказує, що при накладенні на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, відповідачем не враховані вимоги статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС - не досліджені обставини вчинення проступку, тяжкість проступку, розмір заподіяної шкоди, не враховано попередню поведінку особи, факт визнання нею вини тощо.

Ухвалою судді 18.04.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 28.04.2017, прибув позивач та його представник, підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову та подав до суду письмові пояснення (заперечення) по суті спору.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, що є підставою для звільнення зі служби у поліції, а відтак оскаржувані накази про звільнення є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню. Також зазначив, що факт відмови позивача від проходження медичного огляду під час зупинки транспортного засобу на місці або в спеціалізованому медичному закладі вже являється свідченням про порушення та недотримання норм чинного законодавства, що у свою чергу є неприпустимим для працівника поліції. Загалом зазначена подія стала можливою внаслідок особистих негативних якостей позивача, свідомого ігнорування ним Правил дорожнього руху, норм Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту. Представник відповідача також зазначив, що наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення жодним чином не спростовує наявності чи відсутності у його діях складу дисциплінарного проступку та правомірності його звільнення зі служби. Відтак, представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 28.04.2017.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі іменується - ГУ НП в Рівненській області) від 11.01.2017 №3 о/с «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Рівненській області (а.с. 76).

На ім'я начальника ГУ НП в Рівненській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_4 надійшла доповідна записка від начальника УКЗ ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_5, якою повідомлялося, що до ГУ НП в Рівненській області надійшла інформація про подію, яка сталася 25.02.2017 о 07 год. 45 хв. по вулиці Волинської Дивізії, 29 у місті Рівне. Так, працівниками роти №2 батальйону УПП у місті Рівному ДПП НП України був зупинений автомобіль марки «Renault Grand Scenik» н.з. ВК 0046 ВО, під керуванням інспектора організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 Під час перевірки документів в останнього виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим йому було запропоновано пройти медичне освідчення на предмет наявності чи відсутності стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки або у спеціалізованому медичному закладі. Проте, ОСОБА_1 на таку пропозицію відповів відмовою. Працівниками патрульної поліції на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а також винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП. ОСОБА_1 перебував поза службою, у цивільному одязі, без зброї. У доповідній записці вказано про прохання призначити службове розслідування за даним фактом (а.с. 52).

Наказом начальника ГУ НП в Рівненській області від 27.02.2017 №363 «Про призначення службового розслідування» за фактом, описаним у доповідній записці, призначено службове розслідування (а.с. 51).

За результатами службового розслідування складено Висновок службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни інспектором ОАВ УОАЗОР ГУ НП капітаном поліції ОСОБА_1 від 15.03.2017 (далі іменується Висновок службового розслідування) (а.с. 40), відповідно до якого рекомендовано за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі іменується - Закон України №580-VIII), статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» №3460-IV від 22.02.2006 (далі іменується - Дисциплінарний статут), що виразилося у порушенні Правил дорожнього руху, а саме: відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керуючись статтею 19 Закону України №580-VIII, статтями 2, 4, 12, 13 Дисциплінарного статуту, інспектора організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 звільнити зі служби в Національній поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII.

Наказом від 15.03.2017 №256 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України №580-VIII, статті 7 Дисциплінарного статуту, що виразилося у порушенні Правил дорожнього руху, а саме: відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керуючись статтею 19 Закону України №580-VIII, статтями 2, 4, 12, 13 Дисциплінарного статуту, інспектора організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 звільнено зі служби в Національній поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII (а.с. 48).

Наказом від 13.04.2017 №78 о/с «По особовому складу», відповідно до частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби); наказано виплатити грошову компенсацію за 9 діб невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час у 2017 році (а.с. 75).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень: наказу від 13.04.2017 №78 о/с та наказу від 15.03.2017 №265, а також суджень, відображених ГУ НП в Рівненській області у Висновку службового розслідування, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

З огляду на зазначену норму, під час вирішення спору щодо оскарження рішення (дій чи бездіяльності) суб'єкта владних повноважень (пункт сьомий частини першої статті 3 КАС України), незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевірці підлягає відповідність такого рішення усім зазначеним вище вимогам.

У Висновку службового розслідування зазначено, що на підставі наказу ГУ НП в Рівненській області від 27.02.2017 №363, старший інспектор відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_7, спільно з інспектором цього ж відділу капітаном поліції ОСОБА_8, розглянувши матеріали службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни інспектором ОАВ УОАЗОР ГУ НП капітаном поліції ОСОБА_1, встановили: до Головного управління Національної поліції в Рівненській області надійшла інформація про те, що 25.02.2017 приблизно о 07.45 по вулиці Волинської Дивізії, 29, що у місті Рівне працівниками роти № 2 батальйону УПП у м. Рівному ДПП Національної поліції України був зупинений автомобіль марки «Renault Grand Scenik» н.з. ВК 0046 BO, під керуванням інспектора організаційно-аналітичного відділу УОАЗОР ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Корець, Рівненської області в ОВС з 12.10.2007 по 06.11.2015, у займаній посаді з 11.01.2017, освіта вища, за час служби в ОВС та НП до дисциплінарної відповідальності притягувався 6 разів, діючих дисциплінарних стягнень не має. Під час перевірки документів, в останнього виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим йому було запропоновано пройти медичне освідчення на предмет наявності чи відсутності стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки або у спеціалізованому медичному закладі, проте ОСОБА_1 на таку пропозицію відповів відмовою. Працівниками патрульної поліції на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП (протокол серії БР № 253786), а також винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП (постанова серії АР № 127961). ОСОБА_1 перебував поза службою, в цивільному одязі, без зброї. Адміністративні матеріали за частиною 1 статті 130 КУпАП (протокол серія БР № 253786) стосовно ОСОБА_1 скеровано до Рівненського міського суду. На час завершення службового розслідування остаточне рішення за результатом розгляду судом не прийнято.

У Висновку службового розслідування також зазначено, що опитаний з даного приводу ОСОБА_1 повідомив, що 24.02.2017 по завершенню робочого дня перебував за місцем фактичного проживання зі своєю сім'єю. Приблизно опівночі дружина ОСОБА_16 повідомила, що в доньки ОСОБА_17 піднялась температура та з'явилися хрипи. Оскільки температура була не високою, вирішили лікувати без втручання швидкої допомоги. 25.02.2017 приблизно о 05.00, точно вказати не може, дружина повідомила, що в дитини піднімається температура та потрібно купити в аптеці жарознижуючі ліки. Далі, він поїхав на своєму автомобілі до найближчої аптеки, яка знаходиться у нього на мікрорайоні, однак вона була зачиненою, у зв'язку з чим він об'їхав ще декілька аптек, які також були зачинені. Виявивши той факт, що всі аптеки на мікрорайоні зачинені, вирішив повертатись додому та відвезти дочку самотужки до лікарні. Унаслідок довгого пошуку аптеки в нього погіршився стан власного здоров'я (відчув слабкість та підвищення артеріального тиску). У подальшому, він зателефонував товаришу, повідомивши останньому, що рухається додому, а також враховуючи те, що погано себе почуває, попросив відвезти його доньку до лікарні, на що останній погодився. Продовжуючи рух в напрямку свого житлового будинку, на повороті до провулку Шпанівського із вулиці Волинської Дивізії, що у місті Рівне в дзеркалі заднього виду помітив автомобіль працівників патрульної поліції з увімкненим сигналом сирени, після чого відразу прийняв автомобіль вправо та зупинився. До автомобіля підійшов працівник патрульної поліції на прізвище ОСОБА_10 та повідомив, що причиною його зупинки є непристебнутий ремінь безпеки, що саме він відповів патрульному не пам'ятає, оскільки на той момент у нього було погане самопочуття. Потім працівники патрульної поліції прийшли до висновку, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, дане своє бачення працівник патрульної поліції сформував по нібито неприродньому кольору його обличчя, хоча він намагався пояснити, що недобре себе почуває. Після чого патрульні склали адміністративний протокол про те, що він нібито керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Із даного протоколу йому стало відомо, що ознаками нібито алкогольного сп'яніння є червоні очі, нечітка хода. Хоча, під час складання протоколу він не залишав свого автомобіля. Далі патрульні залучили двох свідків для оформлення адміністративного протоколу, які не бачили самого факту вказаної події та лише розписалися в складеному протоколі та заготовлених до нього поясненнях. Невдовзі він побачив, як підходить його товариш. Він вийшов зі свого автомобіля та отримав від патрульних копію протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначив, що не згідний з результатами його складання. Після того, знаючи, що він тверезий, зателефонував дружині та сказав, що затримається, оскільки поїде пройти медогляд на стан алкогольного сп'яніння. Даний огляд вирішив пройти добровільно в медичному закладі РОЦПЗН на вулиці Князя Володимира в місті Рівне. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який був проведений 25.02.2017 о 10.20, у ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено. Варто зауважити, що даний огляд, а саме: здача крові та біологічних зразків, він пройшов упродовж 2 годин 35 хвилин з моменту його зупинки патрульними. Цього ж дня, він звертався в Рівненську міську лікарню за медичною допомогою. Оскільки стан його здоров'я не покращувався, 27.02.2017 він знову звернувся за медичною допомогою з сильною головною біллю, втомою, поганим сном, іноді роздратованістю до відомчої лікарні. У зв'язку з чим, його направили на стаціонарне лікування, де він перебуває по сьогоднішній день. Протокол за статтею 130 КУпАП оскаржуватиме у Рівненському міському суді.

Також у Висновку службового розслідування зазначено, що опитаний з даного приводу інспектор роти №2 батальйону УПП в місті Рівне ДІЛІ НП України лейтенант поліції ОСОБА_11 повідомив, що 25.02.2017 екіпажем №152 спільно із інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП НП України лейтенантом поліції ОСОБА_12, патрулюючи по вулиці Волинської Дивізії, що у місті Рівне, о 07.45 ними був помічений автомобіль марки «Renault Grand Scenik» н.з. ВК 0046 ВО, водій якого під час руху був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушував правила дорожнього руху, внаслідок чого даний транспортний засіб було зупинено. Під час спілкування із водієм, ОСОБА_1, були виявлені явні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки у присутності двох свідків за допомогою «Drager-6810». Однак, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі. На останнього було складено адміністративний протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП (БР № 253786) та винесено постанову за частиною 5 статті 121 КУпАП (АР №127961). Аналогічне пояснення надала інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП НП України лейтенант поліції ОСОБА_12.

Опитаний з даного приводу начальник УОАЗОР ГУ НП в Рівненській області полковник поліції ОСОБА_13 повідомив, що 11.01.2017 на посаду інспектора ОАВ УОАЗОР ГУНП в Рівненській області призначено капітана поліції ОСОБА_1 За нетривалий час проходження служби в УОАЗОР ГУНП даний працівник зарекомендував себе з позитивної сторони, відповідально ставиться до своїх функціональних обов'язків. У спілкуванні з колегами стриманий, тактовний. За час служби в УОАЗОР ГУНП до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Приблизно о 07.40 25.02.2017 йому стало відомо від оперативного чергового ГУ НП, що на повороті до провулку Шпанівського з вулиці Волинської Дивізії в місті Рівне, наряд патрульної поліції за не пристебнутий ремінь безпеки, зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 Після зупинки складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП відносно останнього, який відмовився від проходження медичного огляду на місці з використанням приладу «Драгер», а після цього звернувся до медичного закладу для проходження обстеження та скаргами на стан здоров'я.

Опитана з даного приводу начальник ОАВ УОАЗОР ГУНП майор поліції ОСОБА_14 повідомила, що про факт складання працівниками УПП м. Рівного ДПП НПУ протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння) відносно ОСОБА_1, вона дізналась 25.02.2017 о 10.00 год., коли прийшла на роботу (кабінет №10 організаційно-аналітичного відділу УОАЗОР ГУНП). Подробиці самої ситуації, причини зупинки ОСОБА_1 та складання на нього адміністративного протоколу їй не відомі, так як ніхто з даного приводу до неї не телефонував та нічого не повідомляв. Чим займався ОСОБА_1 з п'ятниці після закінчення робочого дня та в суботу (вихідний день) їй не відомо. За час роботи в УОАЗОР ГУНП (з січня 2017 року) ОСОБА_1 зарекомендував себе, як ініціативний та відповідальний співробітник, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не допускав порушень Дисциплінарного статуту. Наполегливий у досягненні результатів в службовій діяльності. Швидко навчається та добросовісно виконує поставленні завдання. До колег ставиться з повагою, ввічливий у спілкуванні.

Висновок службового розслідування містить посилання на норми чинного законодавства, а саме: пункт 2.5 Правил дорожнього руху; частину 1 статті 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; статтю 9 КУпАП; статтю 3, частини 1, 2 статті 19, статтю 60 Закону України №580-VIII; статті 12, 14 Дисциплінарного статуту; абзац 1 пункту 5.4 Інструкції №230.

У Висновку вказано, що таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що зазначена подія стала можливою внаслідок особистих негативних якостей інспектора організаційно-аналітичного відділу УОАЗОР ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1, свідомого ігнорування ним Правил дорожнього руху, відомчих наказів, вказівок щодо безумовного дотримання транспортної дисципліни, а також безконтрольності за діями своїх підлеглих, неналежної профілактичної роботи щодо недопущення порушень транспортної дисципліни з боку його керівництва.

Вирішуючи спір по суті, що виник між ОСОБА_1 та суб'єктом владних повноважень в частині проходження публічної служби та звільнення з публічної служби, суд констатує наявність національного законодавства, що регулює спірні відносини.

Спеціальними нормативно-правовими актами, що визначають правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України №580-VIII, та Закон України №3460-IV, що визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до пункту 9 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»» від 23.12.2015 №901-VIII (далі іменується - Закон України №901-VIII), до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., №29, ст. 245 із наступними змінами).

Зі змісту спірних наказів та Висновку службового розслідування вбачається, що до позивача застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ (пункт 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту).

В свою чергу, внаслідок реалізації стосовно позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, останнього звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (стаття 1 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (стаття 14 Дисциплінарного статуту).

Отже, підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 Дисциплінарного статуту.

Під час розгляду справи по суті, позивач зазначив, що не вчиняв жодного дисциплінарного проступку, який міг би бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки на момент події, що описана у Висновку службового розслідування, не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Позивач вказав, що після зупинки його автомобіля працівниками патрульної поліції, дійсно відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння, оскільки не погоджувався з твердженнями патрульних про його перебування у такому стані та не мав жодної довіри до можливих результатів, встановлених за допомогою «Drager-6810».

Проте, з метою уникнення конфліктних ситуацій та встановлення істини, самостійно звернувся до спеціалізованої установи із заявою про проходження медичного огляду.

Так, в матеріалах справи міститься Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2017 №277 (а.с. 65), відповідно до якого встановлено: зовнішній вигляд обстежуваної особи (ОСОБА_1.) - пошкоджень не виявлено; поведінка обстежуваної особи - адекватна; стан свідомості, орієнтування та місці, у часі та власній особистості - орієнтований; мовна здатність - не порушена; вегетативно-судинні реакції (стан шкірних покривів, слизових оболонок очей, язика, спітніння) - звичайного кольору; дихання - не змінене; зіниці - не змінені; реакція на світло - жива; ністагм при погляді в бік - відсутній; рухова сфера - без змін; міміка - звичайна; хода - стійка.

У Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2017 (а.с. 66) встановлено, що у позивача не виявлено ознак алкогольного чи іншого сп'яніння.

Суд зазначає, що при розгляді матеріалів службового розслідування, у керівника ГУ НП в Рівненській області була у розпорядженні інформація щодо добровільного проходження позивачем медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі. Дана обставина відображена також і у Висновку службового розслідування.

Проте, даному факту не було надано належної правової та ситуативної оцінки, тобто Висновок службового розслідування не складено об'єктивно, повно та всебічно.

В матеріалах справи міститься також постанова Рівненського міського суду від 14.04.2017 у справі №569/3778/17 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 31), з відміткою про набрання нею законної сили.

За приписами частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в рішенні суду встановлено, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що 25.02.2017 приблизно о 07 год. ранку йому зателефонував товариш ОСОБА_1 та попросив вийти до нього, щоб сісти за кермо та поїхати дитині по ліки, оскільки себе не дуже добре почував. Вийшовши на вулицю В. Дивізії побачив товариша, який сидів за кермом свого автомобіля та працівників патрульної поліції, які уже складали протокол про адміністративне правопорушення. Після того, як вручили протокол ОСОБА_1, з яким той не погодився, я сів за кермо його автомобіля і ми поїхали до медичного закладу. ОСОБА_1 пройшовши медогляд повернувся із висновком медичного огляду в якому ознак спяніння у нього виявлено не було.

Допитаний в якості свідка інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенант поліції ОСОБА_11 в судовому засіданні повністю підтримав обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, додатково вказав на те, 25.02.2017 приблизно о 07 год. 45 хв. побачивши, що водій ОСОБА_1 керує автомобілем при цьому не був пристебнутий ременем безпеки тому і був зупинений. При зупинці автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було виявлено у нього ознаки алкогольного сп'яніння: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки водій відмовився в присутності двох свідків. В подальшому було складено адміністративний протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП. Також на даного водія було складено протокол за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП. Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повністю підтримала пояснення дані свідком ОСОБА_11

Суд зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 253283 від 05.02.2017, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП виражається в тому числі і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, в даному випадку відмова особи, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в сенсі статті 130 КпАП України безпосередньо пов'язана з перебуванням цієї особи в стані алкогольного сп'яніння. Саме зазначені обставини ставляться у вину ОСОБА_1

Однак, як встановив суд, в ході судового розгляду адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 судом було встановлено, що відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не була пов'язана з перебуванням останнього в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Більш того, твердження працівника поліції, що склав протокол про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду внаслідок перебування його в стані алкогольного сп'яніння, спростовується доказами, наданими останнім до суду, а саме, актом щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №277 від 25.02.2017, згідно якого у ОСОБА_1 на момент його огляду 25.02.2017 о 09 год. 45 хв. ознак сп'яніння не виявлено.

В результаті аналізу наданих до суду вищезазначених доказів та встановлених судом обставин місцевий суд дійшов висновку, що твердження органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у зв'язку з перебуванням останнього в стані алкогольного сп'яніння ґрунтується лише на припущеннях.

Суд також констатував, що оцінюючи зібрані судом докази у їх сукупності, на переконання суду в даному випадку встановлені судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 об'єктивної сторони правопорушення, відтак і складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 130 КпАП України.

Таким чином, Рівненський міський суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрив провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Суд звертає увагу на ту обставину, що ні Висновок службового розслідування, ні спірні накази не містять жодних посилань на будь-яке дослідження вказаних вище складових: керівником не враховано та не досліджено ступінь тяжкості проступку; не враховано усіх обставин події; не визначено та не описано будь-якої ймовірної чи наявної шкоди; не враховано попередньої поведінки особи, оскільки позивач як працівник правоохоронного органу мав позитивну характеристику; не встановлено факту визнання вини; не з'ясовано становлення позивача до виконання службових обов'язків.

Суд звертає увагу на наступні критерії оцінки правомірності рішень, у даному випадку наказів про звільнення позивача з правоохоронного органу.

Критерій обґрунтованості рішення - прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при прийнятті спірних наказів про звільнення позивача, оскільки при проведенні службового розслідування відповідачем не враховувалися усі обставини, що мають значення для прийняття об'єктивного рішення.

Критерій пропорційності - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Щодо даного критерію суд зазначає, що цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що: 1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти; 2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей; 3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії; 4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при винесенні спірних наказів, оскільки останнім не враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Також відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо необхідності (доцільності) застосування до позивача найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення - звільнення з правоохоронного органу.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про те, що поширення на працівників поліції дії Дисциплінарного статуту органів внутрішній справ, не може бути підставою для звільнення поліцейського за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», яким чітко передбачено звільнення за вчинення дисциплінарного стягнення накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції. Тобто, оскільки Дисциплінарний статут Національної поліції Верховною Радою України не прийнятий, і до Закону України «Про Національну поліцію» змін про можливість проведення звільнення поліцейського за порушення Дисциплінарного статуту ОВС не внесено, то правових підстав для звільнення позивача з наведеної підстави у відповідача не було, так як аналогія закону у таких правовідносинах не допускається.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 9 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»» від 23.12.2015 №901-VIII, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., №29, ст. 245 із наступними змінами).

Відтак, вчинення особою дисциплінарного проступку та реалізація відносно нього дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС може бути підставою для звільнення поліцейського за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII.

Також, суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не мав правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи без постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, як того вимагають норми статей 5 та 16 Дисциплінарного статуту ОВС.

Щодо даних доводів позивача суд зазначає наступне.

За приписами статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Зі змісту даної норми вбачається, що особа, яку в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної відповідальності, може нести і дисциплінарну відповідальність. Тобто, одночасно до особи можуть бути застосовані два види відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до двох видів відповідальності - адміністративної та дисциплінарної.

Стаття 16 Дисциплінарного статуту визначає, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Тобто, дана стаття визначає строк для накладення дисциплінарного стягнення - один місяць з моменту, зокрема, закінчення службового розслідування.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що факт притягнення особи до адміністративної відповідальності не впливає на факт притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, оскільки ці два види відповідальності можуть застосовуватися одночасно.

У даній адміністративній справі позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту саме після закінчення службового розслідування, а відтак відповідач мав законні підстави не очікувати рішення суду, що набрало законної сили, у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність наказів ГУ НП в Рівненській області від 13.04.2017 №78 о/с та від 15.03.2017 №265, а також суджень, відображених ГУ НП в Рівненській області у Висновку службового розслідування, та необхідність поновлення позивача на попередній посаді.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України №322-VIII від 10.12.1971, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наказ ГУ НП в Рівненській області №78 о/с винесений 13.04.2017, а відтак позивач підлягає поновленню на попередній посаді з 14.04.2017.

Обчислення середньої заробітної плати, зокрема, у випадку вимушеного прогулу здійснюється згідно із Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі іменується - Порядок №100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в т.ч. у випадку вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Тобто за загальним правилом розрахунок середньоденної заробітної плати та компенсації за вимушений має здійснюватися у робочих днях. У календарних днях такий розрахунок може здійснюватися у випадках прямо визначених законодавством. У даній справі такого випадку не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, середній заробіток позивача за останні 2 місяці роботи (лютий-березень 2017 року) становить 15870,65 (7850,65+8020,00). Кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 11 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.04.2017 по 28.04.2017, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 4156,57 (377,87 грн. за 1 робочий день x 11 робочих днів).

Відповідно до статті 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про, зокрема, присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративній позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 15 березня 2017 року №256 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 13 квітня 2017 року №78 о/с про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді інспектора організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 14 квітня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2017 року по 28 квітня 2017 року у розмірі 4156 (чотири тисячі сто п'ятдесят шість) грн. 57 (п'ятдесят сім) коп.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 14 квітня 2017 року, та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська