Справа № 162/70/17
Суддя: Лозицький С. О.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 162/70/17
номер провадження 2-а/166/30/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

смт.Ратне 25 квітня 2017 року

Ратнівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря Заєць Н.П.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

14 березня 2017 року справу прийнято до провадження у Ратнівському районному суді Волинської області.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з вересня 2001 року він працював на посаді судді Любешівського районного суду Волинської області. Верховною Радою України 14 грудня 2006 року обраний суддею безстроково.

Згідно Постанови Верховної ради України від 22.09.2016 р.№1600-VIII звільнено із займаної посади у звязку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням №135686 від 13.10.2016 року управління Пенсійного фонду в Любешівському районі призначило довічне грошове утримання згідно із Законом України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі поданої заяви від 06.10.2016 року в розмірі 17739 грн., виходячи з розміру суддівської винагороди -21750 грн. за поданою довідкою, яка враховувалася при призначенні довічного утримання як судді у відставці.

Даним розпорядженням управлінням Пенсійного фонду невірно було визначено відсоток розрахунку утримання від заробітної плати як 80%, а не 90%, виходячи із стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді.

Вважає, визначений розмір грошового утримання відповідачем невірно, оскільки йому не зараховано до стажу роботи стаж, який він мав до призначення на посаду судді - 2 роки 19 днів - проходження строкової військової служби в лавах армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді слідчого-стажиста у прокуратурі Любешівського району - 11 місяців 8 днів, стаж роботи слідчого прокуратури Любешівського району -6 років 4 місяці 17 днів.

Стверджує, що з 12.09.2001 року почав працювати на посаді судді, коли діяли Закон України " Про статус суддів" № 2862 від 15.12.1992 року та Постанова КМУ № 865 від 03.09.2005 року , якими передбачено що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується час роботи на посадах прокурорів і слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Станом на день набрання чинності Законом України " Про судоустрій та статус суддів" № 243- V1, який набрав чинності з 30.07.2010 року, як суддя, який призначений на посаду до набрання чинності цим Законом, зберіг визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом (розділ Х11 Перехідних положень цього Закону).

Крім того, з 12.09.2011 року одночасно працював на посаді судді та отримував з Державної судової адміністрації щомісячне грошове утримання судді у розмірі 82 відсотків заробітної плати, яке збільшувалося за кожний відпрацьований рік на 2 відсотка, а з 28.11.2011 року становило у розмірі 84 відсотки заробітної плати.

Отже вважає, що його стаж роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання становить більше 25 років, що дає право на призначення максимального розміру довічного утримання у розмірі 90% від заробітку, беручи до уваги, що після 20 років за кожний рік роботи на посаді щомісячне грошове утримання збільшується на 2% , але не більше 90 %.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови у зміні відсотка розрахунку довічного грошового утримання від заробітку з 80% на 90% та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці 2 роки 19 днів - проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді слідчого-стажиста у прокуратурі Любешівського району - 11 місяців 8 днів, стаж роботи слідчого прокуратури Любешівського району -6 років 4 місяці 17 днів, здійснивши перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру даного утримання починаючи з 13.10.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 05.04.2017 року замінено відповідача управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі на правонаступника ОСОБА_3 - Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області.

Позивач у судове засідання не зявився, просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, просить у задоволенні їх відмовити з підстав викладених у запереченні.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до розпорядження Любешівського УПФУ Волинської області області № 135686 від 13.10.2016 року, ОСОБА_2 нараховане щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, при цьому до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання, зараховано лише стаж роботи на посаді судді, а інший зараховано в стаж роботи позивача не як спеціальний стаж, а як загальний, тобто, такий, що не впливає на право позивача на відставку та отримання ним довічного грошового утримання, та визначення розміру цього грошового утримання ( а. с. 12).

Згідно рішення від 08.06.2016 року № 4-рп/216, Конституційного суду України, ч.3 статті 141 Закону „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453VI у редакції Закону „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213VIII, була визнана такою, що суперечить ОСОБА_4 України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення.

Натомість, в рішенні Конституційного суду України було ухвалено, що застосуванню підлягає ч.3 статті 141 Закону „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453VI, в редакції до внесення змін Законом „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213VIII, тобто у редакції Закону „Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року №192VIII, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання;

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону України № 2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах:

- судді судів України, арбітра(судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів;

- члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, згідно п.11 Розділу 13 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент набрання чинності цим законом.

Тобто, на момент набрання чинності Закону України № 2453 із змінами, передбаченими Законом України № 192 на 28.03.2015 року, стаж , що надавав ОСОБА_2, як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, визначався згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862 та складався з таких елементів: стажу роботи на посаді судді Любешівського районного суду Волинської області, проходження строкової військової служби в лавах армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті, стажу роботи на посаді слідчого-стажиста у прокуратурі Любешівського району та стажу роботи слідчого прокуратури Любешівського району.

Окрім того, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_2 вже отримував, починаючи з 23.09.2011 року, на підставі наказів № 48/02-04 від 23.09.2011 року, № 63/02-04 від 25.11.2011 року Любешівського районного суду «Про призначення та збільшення розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_2О.» (а.с. 7,8) та довідок ТУ ДСА про розрахунок обчислення стажу судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, згідно з якою, до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, Позивачеві вже була зарахована також строкова служба в армії та служба в органах прокуратури, половина навчання у вищому навчальному закладі. Зазначений вище стаж був обчислений на підставі ст.43 Закону України «Про статус суддів» № 2862 від 15.12.1992 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03.09.2005 року з наступними змінами, Закону України «Про судоустрій та статус суддів « № 2143 V1, який набрав чинності з 30.07.2010 року.

Згідно ст.8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу, Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

За приписами ст.19 ОСОБА_4 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Статтею 64 ОСОБА_4 України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім, випадків, передбачених ОСОБА_4 України.

В той же час, статтею 22 ОСОБА_4 України закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України, рішення якого є обовязковими до виконання на території України, в рішенні від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначив, що згідно зі ст. 22 ОСОБА_4 України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих праві свобод.

Як зазначив Конституційний суд України у цьому ж рішенні, «зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його можливість, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто-це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики».

Однією із гарантій соціального захисту до виходу позивача ОСОБА_2 у відставку є виплата йому довічного щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати, тобто грошової суми, яка змінювалась у відсотковому відношенні до суми заробітної плати, а у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011, правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття однорідними та взаємоповязаними.

Частиною 1 ст.58 ОСОБА_4 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Отже зміни внесенні у Закон України № 2453 Законом України № 192 до ст. 131 Закону України № 2453, окрім іншого, і в частині обчислення стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не мають зворотної дії в часі, оскільки вони не помякшують та не скасовують відповідальність особи, а навпаки погіршують становище судді.

Таким чином, зазначені зміни не можуть регулювати правовідносини, які настали і мали місце до їх прийняття, тобто до 12.02.2015 року, оскільки ними звужено вже існуючі гарантії незалежності суддів їх права і свободи, передбачені, діючим на момент настання цих правовідносин, законодавством та ОСОБА_4 України .

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-7/99( справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових атів) визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вказаної правової позиції дотримується Конституційний суд України у рішеннях, - від 24.06.1999 року №6-рп/99; від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії); від 01.12.2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій); від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання) в якому Конституційний суд стверджував, що аналіз ОСОБА_4 України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Так, Конституційний Суд України зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх незалежного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

Такі ж правові позиції висловив Конституційний суд і в рішеннях від 18.06.2007 року №4-рп/2007 ( справа про гарантії незалежності суддів) та в рішенні від 22.05.2008 року №10-рп/2008 та в рішенні конституційного суду від 08.06.2016 року №4-рп/216, на яке посилався відповідач у своїй відмові, де наголошено, що матеріальне забезпечення суддів після виходу їх у відставку як складова їхнього правового статусу, є не особистим привілеєм, а засобом конституційного забезпечення незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду за справедливим, неупередженим та незалежним правосуддям.

У п.3 цього ж рішення зазначено, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів.

В рішенні від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 Конституційний суд України зазначив, що відповідно до вимог ч.1 ст.109 Закону № 2453 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається ст.131 цього закону, має право подати заяву про відставку.

Таке право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у ОСОБА_2 виникло ще у 2009 році, так як, згідно законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом України № 2453, а саме ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 28862-12, Постанови Кабінету міністрів України №865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання", до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді зараховується також час роботи на посадах прокурорів та слідчих, половина строку навчання за денною формою навчання в інституті та календарний період проходження військової строкової за умови наявності стажу роботи судді не менше 10 років .

Крім цього, п. 34 абз 4 розділу Х11 « Прикінцевих та Перехідних положень « Закону України « Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 02.06.2016 року « 1402 V111 з наступними змінами згідно із Законом № 1798-VIII від 21.12.2016 року, встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, невключення до спеціального стажу роботи, що дає ОСОБА_2 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, також іншого стажу, зарахованого як загального, у вигляді - 2 роки 19 днів - проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді слідчого-стажиста у прокуратурі Любешівського району - 11 місяців 8 днів, стаж роботи слідчого прокуратури Любешівського району -6 років 4 місяці 17 днів, - згідно наданого Любешівським районним судом Волинської області розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, є діями, що не відповідають діючому законодавству та нормам ОСОБА_4 України і є протиправними.

Згідно п.12 Розділу 1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідач визнав, що грошове утримання судді призначено з 06.10.2016 року, однак позивач прохає визнати неправомірними дії відповідача з 13.10.2016 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що Відповідачем неправомірно, при визначені розміру довічного грошового утримання позивача, було застосовано його розмір на рівні 80%, замість належних 90 %, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у зміні відсотка розрахунку довічного грошового утримання від заробітку з 80% на 90%.

ОСОБА_3 - Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_2йовичу до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці 2 роки 19 днів - проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді слідчого-стажиста у прокуратурі Любешівського району - 11 місяців 8 днів, стаж роботи слідчого прокуратури Любешівського району -6 років 4 місяці 17 днів, здійснивши перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру даного утримання починаючи з 13.10.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з ОСОБА_3 - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_2, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд шляхом подачі апеляційних скарг протягом десяти днів з дня отримання її копії з подачею копій скарг до апеляційної інстанції.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_5О