Справа № 544/15/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 р.Справа № 544/15/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою на постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 20.03.2017р. по справі № 544/15/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України

про скасування постанови митного органу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який був нею доповнений під час гозгляду справи (а.с.119-122), в обгрунтування якого вказала, що відповідно до постанови у справі про порушення митних правил №0127/80600/16 від 21 грудня 2016 року, розглянутої заступником начальника Полтавської митниці ДФС України - начальником відділу боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2, її було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500грн. Вказану постанову вона отримала 28 грудня 2016 року, тому вважає, що строк на її оскарження, передбачений ст.289 КУпАП, нею пропущений з поважних причин. У зв'язку з чим просить суд визнати причину пропуску строку на скарження поважним та поновити строк. Вважає постанову № 0127/80600/16 від 21 грудня 2016 року протиправною та такою, що прийнята з порушенням закону

В обґрунтування позову зазначає, що вона являється громадянкою Республіки Білорусь, а також має посвідку на постійне проживання в Україні. 03.10.2016 вона в'їхала в Україну через митний пост «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС на власному автомобілі марки «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1. При оформленні перетину кордону на митниці працівник митниці з невідомих причин оформив її власний автомобіль в режимі «транзит», хоча повинен був оформити в режимі «тимчасове ввезення» відповідно до ст.380 МК України, так як вона являється нерезидентом. Про таке оформлення автомобіля її ніхто на митниці не повідомив, також не склалася відповідна митна декларація, яка повертається у визначений митними органами пункт вивезення транспортного засобу в певний строк. Таким чином працівники митного органу, а саме митники митного посту Нові Яриловичі Чернігівської митниці ДФС скориставшись тим, що перетин митного кордону нею здійснювався в спрощеному порядку в системі «зеленого коридору», яким передбачено усне врегулювання митних формальностей в подальшому (постфактум) помилково або умисно (посадового «шахрайства» для поліпшення показників роботи), самочинно, безпідставно і незаконно помістили її транспортний засіб в митний режим «транзит», який обмежує перебування автомобіля на митній території України до 10 днів з обов'язком його реекспорту, про що її ніяким чином не було повідомлено: ні письмово, ні усно, чим фактично нав'язали їй (вмінили) склад існуючого правопорушення, передавши до Полтавської митниці ДФС України недостовірну - інформацію з приводу поміщення її транспортного засобу у митний режим «транзит». Отже саме дії працівників митного органу, а не її, стали підставою для виникнення умов, за яких могли виникнути ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. В її ж діях склад вказаного правопорушення відсутній, так як вона була впевнена, що перебуває на митній території України на законних підставах з ввезенням особистого транспорту в митному режимі «тимчасового ввезення» на строк до 1 року. Після в'їзду на територію України з 03.10.2016 вона постійно проживала у Пирятині Полтавської області, та до Республіки Білорусь не виїжджала. З 07.10.2016 по 05.01.2017 автомобіль марки «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, знаходився на ремонті на станції технічного обслуговування ПП «ОСОБА_5». При винесенні постанови №0127/80600/16 від 21 грудня 2016 року посадовою особою Полтавської митниці ДФС України були порушені вимоги ст.489 МК України. Також вона не може погодитись з постановою №0127/80600/16 з підстав, що передбачені ст. 531 МК України: а саме відсутність в її діях ознак порушення митних правил, невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; необ'єктивність і неповнота провадження у справі та у її розгляді. Крім того, належний їй автомобіль «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2 вона використовувала для поїздки сім'ї до постійного місця проживання в Україні. Ніякого комерційного транспортування товарів вона своїм автомобілем не здійснювала, а використовувала транспортний засіб за особистим призначенням. Митними органами фактів використання автомобіля «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, в комерційних цілях не наведено. Необ'єктивність і неповнота провадження у справі та у її розгляді полягає в тому, що протокол про порушення митних правил від 17.11.2016 відносно неї складено заочно, без її відома та її присутності і участі чи присутності і участі її захисника. Таким чином, митним органом не взято до уваги ряд положень щодо питань про порушення митних правил (складення протоколу), які містяться в п.3.5 Методичних рекомендацій стосовно провадження у цих справах, затверджених наказом Державної митної служби України №936 від 30.12.2004. На підставі викладеного просить скасувати постанову, яка винесена заступником начальника Полтавської митниці ДФС України - начальником відділу боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2 21 грудня 2016 про порушення митних правил за ч. 3 ст.470 Митного кодексу України у справі №0127/80600/16 від 17 листопада 2016 року і закрити справу; стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір у розмірі 640грн та витрати на правову допомогу відповідно до розрахунку.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови митного органу - відмовлено. Суд зазначає, що постанова у справі про порушення митних правил № 0127/80600/16 від 21.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України є обґрунтованою, прийнятою в межах повноважень, законною, а тому скасуванню не підлягає.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи , а також порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року по адміністративній справі № 544/15/17 за адміністративним позовом про скасування постанови митного органу від 21 грудня 2016 року про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу України у справі № 0217/80600/16 від 17.11.2016 року і закриття справи - скасувати і ухвалити нове рішення по суті адміністративного позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Від представника Полтавської митниці надійшло заперечення, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1. Також просять провести судове засідання без участі представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 являється громадянкою Республіки Білорусь, що підтверджено її паспортом (а.с.9-12), та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

ОСОБА_1 05.05.2016 Управлінням Державної міграційної служби України в Полтавській області видана посвідка на постійне проживання в Україні (а.с. 13). Згідно даної посвідки ОСОБА_1 має постійне зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

На праві приватної власності ОСОБА_1 належить транспортний засіб - автомобіль «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 (а.с. 15).

03 жовтня 2016 року о 12-20год. в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС через митний пост «Нові Яриловичі» по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортний засіб - автомобіль «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, що підтверджено інформацією відповідача (а.с.76, 81).

Згідно з інформацією в ЄАІС ДФС України станом на 21.12.2016 транспортний засіб «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, ОСОБА_1 з митної території України вивезений не був (а.с.75-77).

17 листопада 2016 року головним державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням Полтавської митниці ДФС Ціленком А.С. складено протокол про порушення митних правил №0127/80600/16 відносно ОСОБА_1 за фактом виявленого правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України (а.с.67-68), а саме за те, що ОСОБА_1 перевищила встановлений ч.1 ст.95 МК України десятиденний строк доставки автомобіля, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), більше ніж на десять діб. Копія вказаного протоколу та повідомлення про призначення розгляду справи були направлені ОСОБА_1 17.11.2016, які вона отримала 24.11.2016 (а.с.69), що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.70). Згідно зданим повідомленням розгляд адміністративної справи про порушення митних правил №0127/80600/16 призначений на 9-30 год 21 грудня 2016 року, про що також зазначено в протоколі про порушення митних правил.

Постановою заступника начальника Полтавської митниці ДФС - начальником відділу боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2 від 21 грудня 2016 року №0127/80600/16 у справі про порушення митних правил ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а саме за те, що ОСОБА_1 перевищила встановлений ч.1 ст.95 МК України десятиденний строк доставки автомобіля «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), більше ніж на десять діб, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500грн (а.с.71).

Позивач посилається на те, що вона була позбавлена можливості доставити свій автомобіль «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 для вивезення його з території України в передбачений законом строк, оскільки транспортний засіб знаходився на ремонті, що підтверджується довідками ПП «ОСОБА_5», актом прийому-передачі виконаних робіт №3 від 07.10.2016 (а.с. 18-23), які засвідчують факт ремонту її автомобіля в період з 07.10.2016 по 05.01.2017 року на станції технічного обслуговування ПП «ОСОБА_5». На час ремонту автомобіль не експлуатувався.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП) постанову органу, посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.З ст.99 КАС України Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк .

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Десятиденний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом для ОСОБА_1 почався з дня, коли вона дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто з дня отримання постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме з 27.12.2016 року ( а.с. 73). До суду позивач звернулась 05.01.2017 року, тобто в межах 10- ти денного строку. Отже строк звернення до суду з даним позовом не пропущений.

Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 Митного кодексу України - декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені ним Кодексом. Згідно ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Крім цього, ч.1 ст.21 Митного кодексу України передбачено, що за зверненнями підприємств та громадян, що переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або провадять діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу покладено на органи доходів зборів (заінтересованих осіб), органи доходів і зборів безоплатно надають консультації питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи.

Під час проведення перевірки було встановлено, що згідно даних програмно- інформаційного комплексу «Автотранспортні засоби» Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України у підрозділі програми Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення - даний автомобіль був ввезений на митну територію України 03.10.2016 в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС, по каналу митного контролю «зелений коридор» (копії роздрукованого витягу з ЄАІС ДФС від 17.11.2016 та листів Чернігівської митниці ДФС від 19.10.16 № 4306/25-70-20-03, від 16.11.16№ 4765/25-70-20-03 (а.с 76-77).

Згідно ч.1,2 ст.366 Митного кодексу України, двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України; канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що її не попереджали, щодо ввезення даного автомобіля у митному режимі транзит в даному випадку безпідставні, оскільки порядок переміщення товарів через митний кордон України встановлений Митним кодексом України. Відповідності до ч.4,5,6 ст.366 Митного кодексу України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю" за двоканальною системою, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення, громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації.

Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України (далі - МК України) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу,- що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. Тобто даний автомобіль був ввезений позивачем на митну територію України без письмового декларування відповідно до положень другого речення ч.1ст.381 МК України в режимі транзиту без застосування грошової застави, як такий, що зареєстрований за межами митної території України.

Згідно п. 57 ст. 4 МК України, товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

Посилання позивача на ту обставину, що працівник митного органу не повідомив її про те, що її транспортний засіб оформлений в режимі транзит, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.1 ст.71 МК України саме декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, а не працівник митного органу.

Позивачем не надано доказів в обґрунтування доводів, викладених в уточненому позові (а.с. 119-122), що дії працівників митного органу щодо поміщення її транспортного засобу в режим транзит є протиправними та незаконними. Дії представників митного органу, позивачем, не оскаржені.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача та її представника в тій частині, що позивач являється нерезидентом, оскільки є громадянином Республіки Білорусь, ввезла товар на територію України в режимі тимчасового ввезення як нерезидент відповідно до положень ч.1 ст.380 України з огляду на таке.

Відповідно ст. 4 МК України резиденти - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном; нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Установлено, що ОСОБА_1 - громадянка Республіки Білорусь, має посвідку на постійне проживання в Україні, яка видана 05.05.2016 УДМСУ в Полтавській області серія НОМЕР_3, що діє безстроково. Згідно з указаною посвідкою ОСОБА_1 приїхала в Україну та має місце постійного проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, в силу ст. 4 МК України ОСОБА_1 являється резидентом, тому до неї можуть застосовуватися приписи ч.1 ст. 380 МК України.

Відповідно до ч.1 ст. 318, ч.І ст. 321 МК України, всі товари та транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України перебувають під митним контролем з моменту перетинання митного кордону України і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Згідно ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, Відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. При цьому, відповідно до ст. 95 МК України граничний строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить - 10 діб.

Посадовими особами Полтавської митниці ДФС перевірка по факту не вивезення даного автомобіля за межі митної території України проводилась з урахуванням листа Чернігівської митниці ДФС від 19.10.2016 № 4306/25-70-20-03 (копія витягу листа надана у додатку до письмових заперечень відповідача від 11.01.2017 № 11/9/16-70-20), де зазначено про відсутність у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України інформації про вивезення вищевказаного автомобіля та зазначена пропозиція провести перевірку щодо даного транспортного засобу.

В ході перевірки в зоні діяльності Полтавської митниці ДФС була встановлена особа ОСОБА_1, яка 09.11.2016 року надала письмові пояснення (а.с. 78). З урахуванням наданих позивачкою пояснень - на адресу Чернігівської митниці ДФС був направлений лист від 09.11.2016 №374/7/16-70-20 (а.с.79). На вищевказаний запит Чернігівською митницею ДФС була надана відповідь згідно листа від 16.11.16 № 4765/25-70-20-03 з додатком згідно якого були встановлені підстави для митного оформлення вищевказаного автомобіля у митному режимі «транзит» та інші обставини ввезення даного транспортного засобу (копії пояснень від 16.11.2016, службова записка від 16.11.2016 №3505/25-70-61, витяг з електронного журналу з автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» у додатку до листа Чернігівської митниці ДФС від 16.11.16 № 4765/25-70-20- 03 надані у додатку до письмових заперечень відповідача від 11.01.2017 № 11/9/16-70-20 (а.с 80-84).

На момент складання протоколу - 17.11.2016 було встановлено, що згідно даних програмно-інформаційного комплексу «Автотранспортні засоби» Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, копія роздрукованого витягу надані у додатку до письмових заперечень відповідача від 11.01.2017 № 11/9/16-70-20 (а.с. 76-77) відомості щодо вивезення за межі митної території України зазначеного автомобіля в період з 03.10.2016 року станом на 17.11.2016 були відсутні.

Частиною 3 статті 470 Митного кодексу України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Згідно п.2,3 ч.1 ст. 93 Митного кодексу товари (в даній справі), транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Таким чином, громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_1 перевищила встановлений ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України строк доставки автомобіля «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), більше ніж на десять діб.

Згідно ч.1 ст.493 Митного кодексу України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

У відповідності до п.1. ч.1 ст.491 Митного кодексу України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Статтею 494 Митного кодексу України встановлений порядок складання протоколу про порушення митних правил. Дотримання переліку вимог, які були встановлені ст.494 Митного кодексу України є обов'язковим в разі складання протоколу про порушення митних правил в присутності особи. Частиною 3 ст.494 Митного кодексу України передбачено, що якщо при складанні протоколу була присутня особа, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою.

Таким чином стаття 494 Митного кодексу України не передбачає жодних обмежень щодо обов'язкової присутності особи під час складання протоколу про порушення митних правил. Згідно ч. 1 ст.494 МК України - про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з матеріалами справи, протокол про порушення митних правил №0127/80600/16 разом з зазначенням відомостей про дату, час, місце та адресу розгляду справи (21 грудня 2016 року о 09 год.30 хв.) був направлений ОСОБА_1 у додатку до рекомендованого листа Полтавської митниці ДФС за вих.№ 841/10/16-70-20 від 17.11.2016 і був вручений за домашньою адресою 24.11.2016, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення (а.с. 69-70)

Відповідно до ч.8 ст.494 Митного кодексу України, протокол вважається врученим, навіть якщо особа, яка вчинила порушення митних правил і притягується до відповідальності, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування було названо нею неправильно. В даному випадку необхідно прийняти до уваги факт вручення, за домашньою адресою 24.12.2016 року, протоколу про порушення митних правил № 0127/80600/16, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення (а.с. 70)

У листі Полтавської митниці ДФС від 17.11.2016 також було повідомлено, що в разі неможливості особисто з'явитись, під час розгляду справи може бути присутній захисник (з документами, що підтверджують повноваження згідно ч. 3 ст.50 МКУ), або представник на підставі довіреності посвідченої в порядку згідно п.2 ч.1 ст.499 МКУ з переліком повноважень згідно ст.498 МКУ, що визначено ч. 3 ст.499 МКУ.

Зазначені докази суперечать твердженням апелянта ОСОБА_1 що вона не отримувала даний протокол та відповідно була позбавлена права на захист.

Згідно статті 524 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

У відповідності до ст.523 Митного кодексу України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками.

21.12.2016р. матеріали справи про порушення митних правил № 0127/80600/16 були направлені на розгляд заступнику начальника Полтавської митниці ДФС - начальнику відділу боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2 .

Розгляд справи був проведений 21.12.2016 року без присутності ОСОБА_1 з урахуванням належного її повідомлення про час, дату та місце розгляду справи, причому на момент і після розгляду справи від неї не надходило клопотань про перенесення часу та дати розгляду.

На момент розгляду справи 21.12.2016 також було встановлено, що згідно даних програмно-інформаційного комплексу «Автотранспортні засоби» Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (копія роздрукованого витягу надані у додатку до письмових заперечень відповідача від 11.01.2017 № 11/9/16-70-20) відомості щодо вивезення за межі митної території України зазначеного автомобіля в період з 03.10.2016 по 21.12.2016 відсутні.

На час розгляду справи з боку ОСОБА_1 в також у період з 17.11.2016 по 21.12.2016 не надійшло жодних заяв, клопотань по суті справи.

21.12.2016р. заступником начальника Полтавської митниці ДФС - начальником відділу боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2, за результатами розгляду даної справи відповідно до ст.522 - 527 Митного кодексу України винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0127/80600/16, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.470 Митного кодексу України у вид. штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятисот) гривень (а.с. 71)

Примірник постанови від 21.12.2016 в справі про порушення митних правил №0127/80600/16 надісланий позивачу 21.12.2016 рекомендованим поштовим відправленням, який був вручений ОСОБА_1 під розпис 27.12.2016 року, про що свідчить відмітка про вручення у поштовій картці (а.с 73).

Таким чином у даній справі відсутні факти обмежень прав ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил № 0127/80600/16, які зашкодили всебічному розгляду справи та вплинуло або могло вплинути на винесення обґрунтованої постанови за результатами її розгляду.

Колегія суддів зазначає, що позивач не обґрунтовує яким чином її відсутність під час розгляду адміністративної справи, вплинуло на прийняття митним органом постанови з приводу порушення митних правил.

Посилання позивачки на те, що вона не отримувала рекомендованого листа від Полтавської митниці ДФС, в якому містився екземпляр протоколу, та те, що рекомендованого листа від її імені отримано невідомою особою, жодним чином не обґрунтовано та не доведено.

Відповідно до п. 92 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабміну від 05.03.2009 р. № 270 (далі по тексту - Правила) підлягають доставці додому, зокрема, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

Відповідно до п. 100 Правил поштові відправлення з позначкою "Вручити особисто", адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа одержувач розписується та зазначає прізвище.

З вищенаведеного вбачається, що у разі відсутності адресата за зареєстрованою адресою рекомендоване поштове відправлення вручається повнолітньому члену його сім'ї, а обов'язковість підпису саме адресата на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено лише для рекомендованих листів з позначкою «Вручити особисто».

Колегія суддів відмічає, що в матеріалах справи містяться копії поштових повідомлень про вручення ( а.с. 70, 73). На доданих відправленнях не міститься позначки « Вручити особисто», а тому право на отримання даних відправлень, у разі відсутності адресата за зареєстрованою адресою, мають повнолітні члени його сім'ї.

Відповідно, колегія суддів погоджується з ухвалою Пирятинського районного суду про відмову в задоволенні клопотання позивачки про призначення почеркознавчої експертизи.

Позивачкою, ніяким чином не обґрунтовано, яким чином не отримання поштових повідомлень нею особисто, вплинуло на прийняття митним органом постанови з приводу порушення митних правил.

Згідно ч.1 ст.90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У розумінні п.57, 60 ч.1 ст.4 Митного кодексу України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі: транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Отже, транспортний засіб «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, будучи рухомою річчю, є товаром в розумінні ст.4 МК України.

Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, згідно положень п.3 ч.1 ст.93 Митного кодексу України, є те, що вони повинні бути доставленими в орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч.1 ст.460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до визначення п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року № 657 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981), аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Як установлено п.3 розділу VIII вищевказаного Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.5 розділу VIII Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини таї наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Установлено, що позивач в'їхала на митну територію України на автомобілі марки «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2 в режимі «транзит» 03 жовтня 2016 року, а тому протягом десяти діб повинна була прибути до митного органу.

Несправність автомобіля, як убачається з матеріалів справи, настала через чотири дні після в'їзду на територію України, а його ремонт тривав три місяці. Вказане є однією з причин перевищення встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку доставки транспортного засобу більше ніж на десять діб.

Проте, про обставини, що перешкодили виконати свій обов'язок у встановлений законом строк, позивач митний орган не повідомила, хоча мала таку можливість, оскільки 09.11.2016 особисто відвідала Полтавську митницю ДФС та написала письмові пояснення (а.с.78). Однак у вказаних поясненнях не міститься інформації про те, що її транспортний засіб «LEXUS RХ350» реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває в ремонті та не експлуатується.

Отже, позивач в межах строку транзитного перевезення, встановленого для автомобільного транспорту, не здійснила його зворотного вивезення, не задекларувала вказаного автомобіля в інший митний режим, до граничного терміну вивезення належним чином не повідомила митний орган, в зоні діяльності якого перебував транспортний засіб, про обставини, що унеможливлюють це вивезення, зокрема не подала заяви з відомостями, що надають можливість ідентифікувати транспортний засіб як такий, що перебував під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили, а також про місцезнаходження транспортного засобу. Обґрунтованих пояснень і доказів на підтвердження обставин, які перешкодили своєчасно повідомити митний орган про несправність його транспортного засобу позивачем також не надано.

Отже, даючи оцінку спірним правовідносинам у контексті вказаних норм права суд зазначає що постанова в справі про порушення митних правил №0127/80600/16 від 21.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України прийнята на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Митним Кодексом України, КУпАП з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення при прийняття рішення; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач надав суду докази щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України.

Доводи апеляційної скарги є помилковими, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки фактично дублюють позов, були враховані судом першої інстанції, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 20.03.2017р. по справі № 544/15/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 03.05.2017 р.