Справа № 2-а-923/07/1512
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 р.Справа № 2-а-923/07/1512

Категорія:6.2.1Головуючий в 1 інстанції: Жуковський О.Г.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради на постанову Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах»про визнання дій незаконними та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради та Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про визнання дій Одеської міської ради незаконними та визнання права власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка розташована в м. Одесі, вул. М. Демченко, 6-а лінія, 10, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Представник позивача просив позов задовольнити посилаючись на те, що ОСОБА_2, користуючись своїм правом на отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, самостійно знайшов вільну земельну ділянку площею 1000 кв.м. та звернувся з заявою до Одеської міської ради про передачу даної земельної ділянки у його власність. Однак Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради відмовило ОСОБА_2 в передачі у власність зазначеної земельної ділянки.

Представник Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" визнав позов частково, а саме в частині зобов'язання зареєструвати та видати державний акт на право власності на земельну ділянку.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2007 р. було вирішено визнати дії Одеської міської ради про відмову безоплатно передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка розташована в м. Одесі, вул. М. Демченко, 6-а лінія, 10, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд неправомірними та такими, що порушують право ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м., яка розташована в м. Одесі, вул. М. Демченко, 6-а лінія, 10; зобов'язати Одеську регіональну філію державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" зареєструвати та видати ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м., яка розташована в м. Одесі, вул. М. Демченко, 6-а лінія, 10.

Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради подало до суду апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2007 р., просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., за адресою: вул. М. Демченко, 6-а Лінія, 10, відмовити у повному обсязі.

Апелянт вказує на те, що жодного рішення органу місцевого самоврядування стосовно відмови у передачі спірної земельної ділянки у власність позивачу не приймалось, та відповідно не оскаржено. В звязку з цим у суду першої інстанції взагалі не було підстав для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку за вказаною адресою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач, користуючись правом на отримання у власність земельної ділянки площею 0,10 га, згідно ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України, звернувся до відповідача з клопотанням про передачу цієї земельної ділянки у власність, але отримав відмову. У випадку відмови у передачі земельної ділянки у власність чи залишення заяви без розгляду питання розглядається в судовому порядку.

Проте, з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог позивача погодитися не можна.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції не правильними і такими, що не відповідають вимогам КАС України та приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальній громаді сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до вимог ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності на землі за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації. Пунктом 3 статті 116 Земельного Кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Судова колегія встановила, що в матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо власності позивача на нерухоме майно за адресою: ОСОБА_1, вул. М. Демченко, 6-а Лінія, 10 та щодо користування земельною ділянкою будь якого розміру за наведеною адресою

Судова колегія приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка безоплатно у власність або в користування Одеською міською радою позивачеві не надавалася.

Згідно з вимогами п. 1. та 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 29.12.1976 року №11 «Про судове рішення»мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визначаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судова колегія встановила, що за даними загального відділу Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради позивач не звертався на адресу Одеської міської ради, а стосовно передачі у приватну власність земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. М. Демченко, 6-а лінія, 10, звертався гр. ОСОБА_3

Відповідно до Положення «Про Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 року за № 20-V та Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 27.10.2005 року (серія АОО за № 266330) Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради є самостійною юридичною особою, яка має свій баланс, реєстраційні рахунки в органах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, штампи, бланки. Встановлюючи певні юридичні факти у відношенні самостійних юридичних осіб, судом першої інстанції всупереч діючому законодавству України не було визначено її правовий статус, та відповідно, не були вжиті відповідні заходи, спрямовані на сповіщення управління про дату та час розгляду відповідної судової справи, що у свою чергу спричинило не повне з'ясування судом обставин, що мають суттєве значення для вирішення судової справи по суті та позбавлення на участь у судових засіданнях.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не було прийнято до уваги, що позивачем не розроблявся проект із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, узгоджений з відповідними спеціалізованими органами, як того вимагає діюче земельне законодавство України, зокрема, з управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради у зв'язку з тим, що відповідно до приписів ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних місцевих правил забудови.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачі які є субєктами владних повноважень, свою позицію суду доказали та обґрунтували її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради задовольнити, постанову Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2007 року скасувати, постановити по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання дій незаконними та визнання права власності.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький