Справа № 815/3712/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3712/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Модуль» до Чорноморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та від 14.06.2016 року, рішення про опис майна від 14.06.2016 року, вимоги № 1207-23 від 03.03.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось ПП «Модуль» до Чорноморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та від 14.06.2016 року, рішення про опис майна від 14.06.2016 року, вимоги № 1207-23 від 03.03.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в адміністративному позові із зазначенням того, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, податкові повідомлення-рішення № та від 14.06.2016 року, рішення про опис майна від 14.06.2016 року, вимога № 1207-23 від 03.03.2016 року підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки винесені незаконно (а.с. 3-7).

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи (а.с. 112). Надійшло клопотання про заміну відповідача на його правонаступника Чорноморську ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області та про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження (а.с. 135-136),

Представник позивача не заперечувала щодо клопотання представника відповідача, а тому, на підставі положень ч. 4 ст. 128 КАС України, суд ухвалив рішення щодо розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що у липні 2016 року ПП «Модуль» отримало від відповідача податкову вимогу від 03.03.2016 року за № 1207-23 про сплату суми податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням у сумі 44 784,80 грн., податкове повідомлення рішення № від 14.06.2016 року, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% за затримку на 85 44 календарних дні суми грошового зобов'язання у сумі 44 784,80 грн. за платежем податок на додану вартість у розмірі 8 956,96 грн., та податкове повідомлення рішення № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% за затримку на 27 25 11 календарних дні суми грошового зобов'язання у сумі 4 834,50 грн. за платежем податок на додану вартість у розмірі 483,45грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями №№ та від 14.06.2016 року, рішенням про опис майна від 14.06.2016 року, вимоги № 1207-23 від 03.03.2016 року, ПП «Модуль» оскаржило їх у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Позивачем засобами електронного зв'язку на адресу Інспекції направлені наступні податкові декларації:

- 20.01.2016 року надана податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2015 року № , згідно якої платником визначена сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість за грудень 2015р. у розмірі 12 038,00 грн.;

- 22.02.2016 року - податкова декларація за січень 2016 року № , згідно якої платником визначена сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 77040 грн.,

- 19.04.2016 року - податкова декларація за березень 2016 року № , згідно якої платником визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 38 279 грн.

Відповідно до положень п. 54.1ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, що подається контролюючому органу. Така сума грошового зобов'язання вважається узгодженою.

Податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Як вбачається з розрахунку податкового органу самостійно визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість сплачувались платником до бюджету з затримкою, а саме:

- за грудень 2015 року - у період з 31.01.2016р. по 10.02.2016р та по 26.02.2016р. , з затримкою оплати на 11 та 27 днів відповідно, за що у відповідності до п. 126.1 ст. 126 ПКУ, відповідачем нараховані позивачу штрафні санкції за затримку сплати зобов'язання до 30 календарних днів - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу у розмірі 55,23 грн.;

- за січень 2016 року - у період з 02.03.16р. по 14.04.16р. та 25.05.16р. з затримкою 44 та 85 днів відповідно, за що у відповідності до п. 126.1 ст. 126 ПКУ, відповідачем нараховані позивачу штрафні санкції за затримку сплати зобов'язання більше 30 календарних днів - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу у розмірі 8 956,96 грн.

- за березень 2016року - у період з 01.05.16р. у період з 01.05.16р. по 25.05.16р. з затримкою оплати на 25 днів, за що у відповідності до п. 126.1 ст. 126 ПКУ, відповідачем нараховані позивачу штрафні санкції за затримку сплати зобов'язання до 30 календарних днів - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, у розмірі 428,22 грн.

Згідно з п.19 Порядку за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податковій декларації з податку результатів діяльності платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 і 209 ПКУ.

Для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов'язань відповідно до поданої податкової звітності з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого ПКУ для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає Державній казначейській службі (далі - Казначейство) реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або номер та серія паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі таких реєстрів Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого ПКУ для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платників податку (п.20 Порядку № 569).

Якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку.

При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися за відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих в Реєстрі, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих в податковій звітності з податку у цьому звітному періоді.

Сума податку, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, зменшується на суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника на дату її подання, шляхом зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (ХпопРах). Перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися, якщо таке зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (ЕпопРах) не призведе до формування від'ємного значення суми податку, визначеної відповідно до пункту 9 цього Порядку (Енакл).

Для відповідного перерахування коштів ДФС надсилає Казначейству реєстр, в якому зазначаються найменування платника податку, податковий номер та індивідуальний податковий номер, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника податку, та реквізити такого рахунка (у разі подання платником податку заяви про повернення коштів на його поточний рахунок).

Казначейство на підставі зазначеного реєстру протягом п'яти робочих днів після закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати платником податку сум податкових зобов'язань, здійснює відповідне перерахування.

Відповідно до п.22 Порядку, у разі недостатності коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань:

- платник податку у строки, встановлені Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує на електронний рахунок необхідні кошти з власного поточного рахунка;

- Казначейство перераховує кошти в межах їх залишку на такому рахунку. При цьому залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачений до бюджету та/або на поточний рахунок відповідно до пункту 209.18 статті 209 Кодексу, обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету та/або на поточний рахунок відповідно до пункту 209.18 статті 209 Кодексу коштів, що перераховуються на електронний рахунок.

Позивач вважає, що ним своєчасно та у повному обсязі перераховані необхідні кошти для сплати ПДВ, які мали бути перераховані Казначейством до бюджету, однак Суд не погоджується з такою думкою Відповідача, виходячи з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року № на загальну суму 8956 грн. 96 коп. судом встановлено, що за податковою декларацією за січень 2016 року позивачем задекларовано до сплати ПДВ у сумі 77040 грн. Фактично сплачено 22.02.2016 року до настання граничного строку сплати 30000 грн., тобто залишок несплаченого ПДВ склав 47040 грн. З урахуванням залишку сплаченого ПДВ станом на 31.12.2015 року у сумі 2255,20 грн., який врахований відповідачем за січень 2016 року, залишок несплаченого ПДВ склав 44784,8 грн., з яких 22000 грн. сплачені позивачем 14.04.2016 року, хоча по податковій декларації за березень, але враховані як доплата за січень, інші 22784,8 грн. фактично зараховані 25.05.2016 по декларації за квітень 2016 року. Таким чином, враховуючи граничний строк сплати 02.03.2016 року, позивачем пропущено такий строк на 44 та 85 днів відповідно, тому встановлені перевіркою порушення вважаються доведеними відповідачем, а вимога № 1207-23 від 03.03.2016 року та податкове повідомлення-рішення від 14.06.2016 року № прийняте правомірно, про що свідчить розрахунок штрафної санкції (а.с.17).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року № на загальну суму 483 грн. 45 коп. судом встановлено, що за податковою декларацією за грудень 2015 року позивачем задекларовано до сплати ПДВ у сумі 12038 грн. Фактично сплачено 25.01.2016 року до настання граничного строку сплати 12038 грн., які списані в системі електронного адміністрування ПДВ 26.01.2016 року органом Казначейства 26.01.2016 року в повному обсязі, що підтверджується інформацією цього органу (а.а.122,123). Згідно облікової картки платника ПДВ (а.с.125), станом на 24.01.2016 за позивачем рахувалась заборгованість 551,49 грн., та пеня 0,8 грн., що в сумі складає 552,29 грн., донарахована за податковим повідомленням-рішенням № від 14.01.2016 року за актом перевірки минулого року, яка станом на 31.01.2016 року залишалась несплаченою та зарахована до сплати лише 10 та 26.02.2016 року відповідно.

За інформацією органу Казначейства, ніяких платежів та відповідно списань ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ 10.02. та 26.02.2016 року не відбувалось, а залишок переплати на рахунку позивача в системі електронного адміністрування станом на 31.12.2015 року складав 2971, 84, що підтверджено карткою обліку, однак суму боргового зобов'язання 551,49 грн. сплачено платіжним дорученням № 1313 від 10.02.2016 року, а суму 0,8 грн. сплачено платіжним дорученням № 4574439 від 26.02.2016 року, як зазначено у картці обліку платника ПДВ, тому відповідачем нараховано відповідні штрафні санкції за несвоєчасну сплату.

Таким чином, позивачем в повному обсязі та в строк сплачений задекларований ПДВ за грудень 2015 року, однак встановлення залишків в сумі 0,8 та 551,5 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 14.01.2016 року, нарахування за несвоєчасну сплату штрафних санкцій є правомірним.

Згідно з обліковою карткою, станом на 30.04.2016 року заборгованість по ПДВ складала 22784,8 грн. У податковій декларації за березень 2016 року задекларовано до сплати 38279 грн., тому станом на 01.05.2016 року залишались несплаченими 61063,8 грн. Позивачем платіжними дорученнями від 25.05.2016 року сплачено 22784 грн., залишок склав 38279,8 грн. Того ж дня сплачено 4283 грн., з яких погашено недоїмки 0,8 грн. за січень та 4282,2 грн. за березень, які зараховані на рахунок лише 25.05.2016 року, тоді як граничний строк сплати був 01.05.2016 року, тому відповідачем цілком правомірно нараховані штрафні санкції в сумі 428,22 грн. та винесене рішення про опис майна від 14.06.2016 року.

Таким чином, з урахуванням, строків подання податкових декларації із зазначенням сум ПДВ, які належали до сплати та фактичної його сплати, відповідачем доведено правомірність прийнятих: вимоги № 1207-23 від 03.03.2016 року, податкових повідомлень-рішень, вимоги № 1207-23 від 03.03.2016 року та рішення про опис майна від 14.06.2016 року, тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, Чорноморською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Одеській області доведено обґрунтованість оскаржуваних рішень, а тому суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позову приватного підприємства «Модуль» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та від 14.06.2016 року, рішення про опис майна від 14.06.2016 року, вимоги № 1207-23 від 03.03.2016 року, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Модуль» до Чорноморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та від 14.06.2016 року, рішення про опис майна від 14.06.2016 року, вимоги № 1207-23 від 03.03.2016 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.