Справа № 821/663/17
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/663/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - Фокіна А.А.,

представника відповідача - Зіновкіної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом виконавчого комітету Херсонської міської ради до Херсонської міської організації Всеукраїнський союз жінок-трудівниць "За майбутнє дітей України" про заборону проведення мирного заходу,

встановив:

Виконавчий комітет Херсонської міської ради (далі - позивач) звернувся із позовом до Херсонської міської організації Всеукраїнський союз жінок-трудівниць "За майбутнє дітей України" (далі - відповідач), в якому просить заборонити відповідачу проведення заходу "Захистимо права жінок", який має відбутись 01.05.2017 р. о 10:00 год. в м.Херсоні біля могили невідомого солдата в Парку Слави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2017 р. за вхідним № 8-5172-22/12 на адресу позивача надійшло повідомлення про проведення 01.05.2017 р. о 10:00 год. у м.Херсоні біля могили невідомого солдата в Парку Слави мирного заходу "Захистимо права жінок". Позивач вважає, що вказане повідомлення подано з порушенням чинного законодавства. На думку виконавчого комітету Херсонської міської ради, відповідачем не дотримано вимог ст.39 Конституції України в частині завчасного сповіщення органу місцевого самоврядування про проведення заходу, і тим самим позивача фактично позбавлено можливості виконати свої обов'язки щодо забезпечення громадського порядку під час проведення заходу, що може спричинити небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей. Крім того, Херсонським міським головою затверджено план проведення з 03.05.2017 р. по 09.05.2017 р. культурно-масових мистецьких та спортивних заходів, присвячених Дню пам'яті та примирення та 72-ій річниці перемоги над нацизмом у Другій світовій війні, яким не передбачено проведення заходів відповідачем. Також позивач, з посиланням на ст.21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.1, 3 Закону України "Про основи національної безпеки України" зазначає, що проведення відповідачем заходу "Захистимо права жінок" є реальною загрозою для мешканців Херсона, оскільки листом Служби безпеки України від 26.04.2017 р. № 71/15/472-1083 рекомендовано в період з 01.05.2017 р. по 10.05.2017 р. мінімізувати кількість масових акцій, в тому числі шляхом подання відповідних адміністративних позовів про заборону їх проведення. Підсумовуючи викладене, позивач просить з метою запобігання порушень громадського порядку, порушення належного функціонування установ, псування та пошкодження елементів благоустрою міста задовольнити даний позов.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з вказаних підстав. Додатково зазначив, що станом на сьогодні до виконавчих органів міської ради й надалі продовжують надходити повідомлення про проведення мирних заходів від різних політичних партій та громадських організацій із різними ідеологічними міркуваннями та політичними напрямками (понад 6 організацій). 01.05.2017 р. на території м.Херсона в одній і тій же місцевості планують провести масові заходи, мітинги із перекриттям дорожнього руху, що у свою чергу може призвести до порушення мирного спокою населення, а також стурбованості останніх, провокацій, конфліктів та повстань з боку партій та організацій із можливим застосуванням вогнепальної зброї, а також хуліганських дій різноманітного характеру через зовсім протилежні політичні погляди та напрямки діяльності. Окрім цього, Херсонська область є областю, яка межує із окупованою територією Автономної Республіки Крим, що у свою чергу посилює ризики провокацій з боку окупантів та дестабілізації української влади шляхом можливих посягань на конституційний лад та територіальну цілісність нашої держави в цілому та український народ - зокрема.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість, оскільки позивачем жодних доказів наявності реальної загрози національній безпеці чи громадському порядку у разі проведення мирного заходу Херсонською міською організацією Всеукраїнський союз жінок-трудівниць "За майбутнє дітей України" не надано.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24.04.2017 р. за вхідним № 8-5172-22/12 на адресу виконавчого комітету Херсонської міської ради надійшло повідомлення про проведення 01.05.2017 р. о 10:00 год. у м.Херсоні біля могили невідомого солдата в Парку Слави мирного заходу "Захистимо права жінок". Дотримання громадського порядку гарантується. Приблизна кількість учасників 500 осіб.

Вважаючи, що у разі проведення даного заходу існує висока вірогідність виникнення заворушень чи вчинення злочинів, виникнення загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших людей, позивач звернувся до суду.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених у судовому засіданні фактичних обставин справи.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об'єднання.

Частиною 1 статті 11 Конвенції передбачено право кожного на свободу мирних зібрань і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст.39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування; обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Мирні зібрання можна розтлумачити як масові заходи громадян, відкриті й доступні кожному, хто бажає взяти у них участь. Мирні заходи проводяться з метою вираження ставлення тих чи інших груп, об'єднань громадян до суспільних явищ та проблем, привернення уваги органів влади до них та є однією із форм безпосередньої демократії. Основною рисою мирних зібрань є мирний характер їх проведення.

За характером, метою, місцем проведення розрізняють різні форми мирних зібрань. Так, ст.39 Конституції України визначає мирні заходи як збори, мітинги, походи і демонстрації. Необхідно зазначити, що цей перелік не є вичерпним.

Положенням ст.182 КАС України передбачено, що мирні зібрання можуть бути у формі зборів, мітингів, походів, демонстрацій тощо, тобто передбачає можливість прояву мирних зібрань в інших формах.

Згідно ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" на виконавчі органи міської ради покладено вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів; здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку.

Тлумачення приписам ч.1 ст.39 Конституції України надано Конституційним Судом України у рішенні від 19.04.2001 р. № 4-рп/2001 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 39 Конституції України про завчасне сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій (справа щодо завчасного сповіщення про мирні зібрання).

Так, у даному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що положення частини першої статті 39 Конституції України щодо завчасного сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій в аспекті конституційного подання треба розуміти так, що організатори таких мирних зібрань мають сповістити зазначені органи про проведення цих заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Ці строки не повинні обмежувати передбачене статтею 39 Конституції України право громадян, а мають служити його гарантією і водночас надавати можливість відповідним органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування вжити заходів щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Проте, законодавством України, незважаючи на положення Конституції України, рекомендації міжнародних інституцій, висновків Конституційного Суду України, не врегульовано реалізацію права на мирні зібрання, шляхом прийняття спеціального закону.

Поряд з цим, розгляд справи щодо обмеження реалізації права на мирні зібрання, врегульовано ст.182 КАС України.

Частиною 5 статті 182 КАС України передбачено, що суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Відповідно до ст.8 КАС України суди при вирішенні справ керуються принципом верховенства права та застосовують його з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Свої позиції щодо реалізації передбаченого ст.11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на свободу мирних зібрань Європейський суд з прав людини висловив у рішеннях у справах "Станков та об'єднана македонська організація "Ілінден" проти Болгарії" (2001), "Іванов та інші проти Болгарії" (2005), "Християнська демократична народна партія проти Молдови" (2006), "Оллінджер проти Австрії" (2006) та інших.

Так, на думку суду, з врахуванням висновків Європейського суду з прав людини, висловлених ним у вищевказаних рішеннях обмеження прав, гарантованих ст.11 Конвенції, може бути застосовано за наявності таких умов: - вони встановлені законом; - мають законну мету, зокрема застосовуються в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб; - є необхідними в демократичному суспільстві.

Суд зазначає, що для обмеження права на мирне зібрання обов'язковою вимогою є одночасна наявність усіх вказаних вище критеріїв.

Дослідивши зміст адміністративного позову та письмових доказів наданих до нього, суд встановив, що позивачем не надано доказів на підтвердження законної мети для обмеження у реалізації права на мирні зібрання, що визначені п.2 ст.11 Конвенції і аналогічними положеннями ч.2 ст.39 Конституції України.

Як вбачається з письмового повідомлення, у державне свято Дня праці 01.05.2017 р. о 10:00 год. у м.Херсоні біля могили невідомого солдата в Парку Слави Херсонською міською організацією Всеукраїнський союз жінок-трудівниць "За майбутнє дітей України" заплановано проведення мирного заходу "Захистимо права жінок". Дотримання громадського порядку гарантується. Приблизна кількість учасників 500 осіб.

В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що характер та цілі даного заходу не є мирними та відповідно може свідчити про наявність насильницьких чи злочинних намірів, спрямованих на підрив національної безпеки чи громадського порядку, або організація відповідача здійснює діяльність, яка загрожує інтересам національної безпеки та громадського порядку.

Також, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про реальність можливої загрози вчинення терористичних актів, небезпеку заворушень чи вчинення злочинів, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших осіб під час проведення мирного заходу відповідачем.

При цьому, слід зазначити, що позивач завчасно повідомлений про проведення вказаного мирного заходу - 24.04.2017 р., що дає можливість органу місцевого самоврядування та правоохоронним органам виконати законодавчо покладений на них обов'язок згідно ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" шляхом забезпечення дотримання громадського порядку під час проведення вказаних мирних зібрань громадян 01.05.2017 р.

Таким чином, правовою підставою у відповідності до ст.11 Конвенції та ст.182 КАС України при прийнятті рішення про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання є встановлення того, що проведення такого заходу може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей. При цьому, така небезпека не повинна бути уявною, а має ґрунтуватися на конкретних фактах чи даних про наявність реальної загрози інтересам національної безпеки та громадського порядку, а позивач повинен не лише повідомити про загрози, які можуть виникнути у зв'язку з проведенням зібрання, а й надати суду докази, які стали підставою для такого висновку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 р., постанові Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/10127/14 від 17.04.2014 р.

Суд не бере до уваги доводи позивача, як на одну із підстав для заборони проведення мирного заходу, про те, що запланований відповідачем захід не передбачений затвердженим Херсонським міським головою планом проведення з 03.05.2017р. по 09.05.2017 р. культурно-масових мистецьких та спортивних заходів, присвячених Дню пам'яті та примирення та 72-ій річниці перемоги над нацизмом у Другій світовій війні, так як у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України реалізація права особи на свободу мирних зібрань не передбачає планування з боку органів державної влади та місцевого самоврядування. Крім того, проведення Херсонською міською організацією Всеукраїнський союз жінок-трудівниць "За майбутнє дітей України" мирного заходу заплановано на 01.05.2017 р.

Стосовно посилань позивача на лист Служби безпеки України від 26.04.2017р. №71/15/472-1083 суд зазначає, що у вказаному листі не наведено жодних конкретних обставин, які б свідчили про реальну загрозу виникнення заворушень чи вчинення злочинів, заподіяння шкоди здоров'ю населення або порушення прав і свобод інших людей. Також суд звертає увагу на те, що даним листом рекомендовано мінімізувати кількість масових акцій, а не заборонити їх проведення взагалі.

Щодо посилань виконавчого комітету Херсонської міської ради на проведення масових заходів різних політичних партій та громадських організацій із різними ідеологічними міркуваннями, що в свою чергу може призвести до провокацій, суд зазначає наступне.

Згідно практики Європейського суду з прав людини "...можливість долучення до демонстрації екстремістів з насильницькими намірами не може, як таке, відібрати це право [право на мирні зібрання]. ... Тягар доказування насильницьких намірів організаторів зібрання лежить на органах влади" (п.23 рішення ЄСПЛ "Християнська народна демократична партія" проти "Молдови").

Покликання на різні погляди учасників масових заходів не входять до переліку загроз національній безпеці України.

Крім цього, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 21.07.1988 р. у справі "Платформа "Лікарі за життя" проти Австрії" зазначив, що демонстрація може дратувати чи ображати тих, хто виступає проти ідеї чи вимоги, на підтримку яких вони проводяться. Однак, тим не менше в учасників демонстрації має бути можливість її проведення без побоювань бути підданим фізичному насиллю зі сторони противників. У демократичному суспільстві право на проведення контрдемонстрації не може перешкоджати реалізації права на демонстрацію.

Аналогічну позицію Європейський Суд з прав людини висловив у рішенні від 26.07.2007 р. у справі "Баранкевич проти Росії" (скарга № 10519/03), з якого слід також виокремити те, що прийняти обґрунтовані та співрозмірні заходи щодо забезпечення безпеки учасників мирних зібрань є обов'язком держави.

При цьому суд звертає увагу на те, що вжиття заходів для охорони національної безпеки та громадського порядку при проведенні масових заходів є обов'язком органів місцевого самоврядування, правоохоронних органів. Цей обов'язок, як суб'єктивне право, не може служити підставою для повної заборони проведення масових заходів взагалі як таких, оскільки це обмеження прав громадян.

За приписами ст.ст.8, 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином виконавчим комітетом Херсонської міської ради не надано до суду обґрунтованих пояснень та доказів необхідності заборони мирних зібрань з огляду на необхідність такої у демократичному суспільстві, зокрема, що така заборона відповідає нагальній соціальній потребі і є пропорційна поставленій легітимній меті.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи недоведеність позивачем реальної загрози національній безпеці та громадському порядку, небезпеки заворушень чи злочинів, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших людей під час проведення відповідачами мирного мітингу 01.05.2017 р., суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 70, 71, 158-163, 167, 182 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову виконавчого комітету Херсонської міської ради до Херсонської міської організації Всеукраїнський союз жінок-трудівниць "За майбутнє дітей України" про заборону проведення мирного заходу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 3.2.1