Справа № 239/272/16-а
Суддя: Грідяєва М. В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Новогродівський міський суд Донецької області

в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.

при секретарі Пригода О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Новогродівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новогродівського міського управління соціального захисту населення про поновлення строку, зобов'язання провести нарахування та виплату допомоги при народженні дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новогродівського міського управління соціального захисту населення про поновлення строку, зобов'язання провести нарахування та виплату допомоги при народженні дитини, вказуючи на те, що вона є громадянкою України та мешкає в АДРЕСА_1, про що має довідку внутрішньо переміщеної особи. Вона знаходиться на обліку в Новогродівському УСЗН, як тимчасово переміщена особа з території тимчасово непідконтрольній України в зв'язку з проведенням з травня 2014 року АТО. Зареєстрована у АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 року у неї народився син ОСОБА_2, народження якого вона змогла зареєструвати у ВДРАЦС Новогродівського міського управління юстиції тільки на підставі рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 23.03.2016 року про встановлення факту народження. В зв'язку з проведенням АТО вона втратила можливість заробляти, після народження сина не має коштів на його утримання, є мати одиначкою. Після народження сина вона не мала можливості виїхати до найближчої території контрольованій урядом України для можливості проведення реєстрації факту її проживання та факту народження її дитини, до 18.04.2016 року. З заявою про призначення та виплату їй державної допомоги при народжені дитини звернутися до УПСЗН раніше не могла в зв'язку з вагітністю, після народження сина не могла їхати до м.Новогродівка з малою дитиною ризикуючи собою та життям та здоров'ям народженої дитини, вона чекала доки вона та син окріпнуть для поїздки, також були потрібні кошти, які вона не могла здобути. Ближче до Нового 2016 року вона змогла виїхати з території непідконтрольній України та звернулася з заявою про реєстрацію місця проживання у м.Новогродівка та призначення допомоги на дитину. В виплаті допомоги було відмовлено з причин реєстрації народження дитини на території ДНР, а ні на території України, в зв'язку з чим вона була вимушена звертатися до суду і тільки після цього має свідоцтво про народження дитини та письмову відповідь УСЗН про відмову в призначені допомоги при народженні дитини тільки з підстав пропуску 12 місяців з дня народження дитини, тоді як Порядком та Законом передбачено призначення та виплата допомоги за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 місяців після народження дитини. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги встановлюється КМУ. Всі необхідні документи здані нею до УТСЗН. Вважає, що пропустила строк з поважних причин та незалежних від неї підстав, та що її права як громадянина України на отримання допомоги при народженні дитини мають бути відновленні, вона втрачає останню надії та залишається без засобів до існування та утримання своєї дитини. Посилається на ст.ст.3,40,46 Конституції України, ст.18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», ст.180 СК України, вказуючи, що вона є громадянкою України і має бути захищена державою в особі її виконавчої та законодавчої влади. Держава мала б забезпечити їй можливість вільної реєстрації факту народження дитини відповідно до діючого законодавства України за місцем її постійного проживання, що і було до захоплення частини Донецької області, в якій її місце постійного проживання та проведення АТО, вона опинилася заручницею ситуації на яку сама ніяким чином вплинути не могла, є постраждалою від АТО, бо державою в повній мірі не могло бути забезпечено їй можливість на вільне здійснення та користування своїми правами та їх захист відповідно до Конституції України на території тимчасово не контрольованій урядом України. Вона мусила докладати зусилля для виїзду за межи свого проживання до УСЗН м.Новогродівка з надією на допомогу, де отримала відмову. Держава ухилилася від виконання обов'язків по наданню їй соціальної допомоги. Вона не може бути винна в даній ситуації, від неї мало що залежить в ситуації з проведенням АТО та вирішення труднощів пов'язаних з нею. Просить рішення Новогродівського УСЗН про відмову їй в призначені державної допомоги при народженні сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 року визнати неправомірним, зобов'язати відповідача призначити до виплати їй державну допомогу при народженні дитини - сина ОСОБА_2, встановленої на час його народження.

ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненнями адміністративного позову, в якому вказує, що розділ V Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» доповнено статтею 30-3, згідно якої держава вживає всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів. Держава в особі спеціально уповноважених органів і служб сама забезпечує належні умови виховання дітей, та контролює і зобов'язує батьків дотримуватися обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Як від неї вимагати виконання обов'язків в забезпеченні належного ставлення по виконанню прав дитини, в той час, як держава повинна забезпечити належні умови та захист для здійснення її прав в умовах АТО, забезпечивши виключення ризику для життя і здоров'я її та дитини. Вважає, що строк звернення до УСЗН був пропущений нею з поважних підстав. Просить відновити їй права на призначення державної допомоги при народженні дитини, передбачений ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в зв'язку з поважністю причин пропуску строку звернення до УСЗН за її призначенням. Просить визнати судом причини пропуску строку для звернення до УСЗН із заявою про призначення допомоги при народженні дитини поважними, зобов'язати відповідача призначити та виплати їй державну допомогу при народженні дитини -сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути позов без її участі та участі її представника, на позові наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути позов без його участі згідно наданих письмових заперечень. В запереченнях до позову вказує, що 18.04.2016 року позивач звернулась до УСЗН з заявою про призначення та виплату державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та надала необхідні документи. Позивач знаходиться на обліку внутрішньо переміщених осіб в Новогродівькому УСЗН. 19.04.2016 року рішенням їй було відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, так як згідно п.5 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.12 Постанови КМУ «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Дитині позивача - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент звернення заявниці до УСЗН виповнилося 1 рік 3 місяці. Посилання позивача, на те, що проведення АТО є поважною причиною пропуску строку подачі заяви про призначення державної допомоги при народженні дитини не узгоджуються з законодавчою базою, яка регулює призначення та виплату державних допомоги сім'ям з дітьми та законодавством щодо АТО. Позивач не здійснила всіх можливих дій щодо забезпечення свої прав та прав дитини. Посилання про неможливість отримати допомогу в зв'язку з мешканням в іншій країні не вважають поважними причинами, оскільки пунктом 1 статті 6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що за наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Позивач мала можливість звернутися і через довірену особу. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 13.06.2016 року №22 позивач в м.Новогродівка не проживає та фактично не перебуває на території підконтрольній Україні. Просять в позові відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, в зв'язку з поданням позивачем та представником відповідача клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 до Новогродівського УСЗН не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Указом Президента України від 14.04.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» введено в дію вказане рішення Ради Нацбезпеки і оборони України. Наказом Антитерористичного центру при службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», визначено район проведення антитерористичної операції Донецька область, а термін її проведення з 07 квітня 2014 року. Постановою ВР України «Про визнання окремих районів, міст селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року №254 окремі райони, міста, селища і села Донецької області визнанні тимчасово окупованими територіями. Згідно розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м.Донецьк Донецької області та м.Макіївка Донецької області затверджено в переліку населених - пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, м.Донецьк Донецької області є тимчасово окупованою територією України.

Судом встановлено, що позивач є громадянином України, яка ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м.Донецьк, який є територією України яка є тимчасово окупованою, народила сина ОСОБА_3, державна реєстрації народження здійснена відділом ДРАЦС Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області 18 квітня 2016 року, актовий запис №5, на підставі рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 23.03.2016 року, яким встановлено факт народження у позивача в м.Донецьк сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Згідно довідки Новогродівського УСЗН № від 23.12.2015 року, позивач взята на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєстроване місце проживання якої м.Донецьк, фактичне місце проживання АДРЕСА_3. Рішенням Новогродівського УСЗН від 19.04.2016 року позивачу в призначенні допомоги при народженні дитини за заявою від 18.04.2016 року відмовлено, в зв'язку з тим, що минуло 12 місяців з дня народження дитини.

Суд вважає що вказані дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу допомоги при народженні дитини є правомірними та такими що відповідають ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.12 Постанови КМУ «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» з наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.ст.1,2,5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення та виплати державної допомоги з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Призначаються такі види допомоги: допомога у зв'язку з вагітністю та пологами, допомога при народженні дитини, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Всі види державної допомоги сім'ям з дітьми призначають і виплачуються органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, який постійно проживає з дитиною.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Таким чином, в зв'язку з тим, що позивач звернувся з заявою про призначення допомоги при народженні дитини до відповідача після спливу одного року та трьох місяців після народження дитини, відповідач обґрунтовано відмовив у призначенні допомоги, а тому вимоги позивача про визнання рішення неправомірним та зобов'язання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини задоволенню не підлягають.

Позивач як громадянин України мав право на отримання допомоги при народження дитини, але вказаним правом у встановленому законодавством порядку та в передбачений строк не скористався, а тому і вимоги позивача про відновлення її права на призначення допомоги при народженні не підлягають задоволенню, оскільки її право порушено не було. Твердження позивача про неможливість звернутися з заявою про призначення допомоги при народженні дитини до спливу 12 місяців з дня народження дитини, в зв'язку з неможливістю виїзду з території, яка є тимчасово окупованою, а саме м.Донецьк судом не беруться до уваги, оскільки відповідно до довідки внутрішньо переміщеної особи, позивач з 23.12.2015 року переместилася до м.Новогродівка та місцем її фактичного мешкання було АДРЕСА_2. Підстав, з яких позивач не звернувся з заявою до відповідача для призначення державної допомоги з часу переміщення ( з 23.12.2015 року) позивач не навів та доказів цього суду не надав. Суд приймає до уваги, що факт реєстрації народження сина позивача був встановлений рішенням суду від 23.03.2016 року та ні підставі нього зареєстрований відділом ДРАЦС 18.04.2016 року, але позивачем не доведено звернення з заявою до відповідача до спливу 12 місяців з дня народження сина, і відмову відповідача саме з підстав відсутності свідоцтва про народження сина позивача, зареєстроване в передбаченому законодавством України порядку, а також не наведено підстав, які перешкодили позивачу звернутися як і до суду так і до органів ДРАЦС до досягнення сином позивача року, тобто спливу 12 місяців з дня народження сина. З урахуванням переміщення позивача з території, яка є тимчасово окупованої на територію, яка підконтрольна Україні, а саме в м.Новогродівка 23.12.2015 року, у позивача був час на звернення до вищевказаних органів з метою реалізувати права позивача на призначення та отримання державної допомоги при народженні дитини, яким позивач своєчасно не скористався.

Стосовно твердження позивача про усунення держава від обов'язку забезпечити їй можливість реєстрації народження дитини відповідно до діючого законодавства України за місцем її постійного проживання, суд зазначає, що саме з метою дотримання прав осіб на реєстрацію народження та смерті, які мешкають на території, яка є тимчасово окупованою, законодавчим органом влади України, ВР України був прийнятий Закон України від 04.02.2016 року №990, яким ЦПК України доповнено статтею 257-1 ЦПК України, якою передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України та які розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Крім того, переміщеною особою, згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706, є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсекдених проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідка засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, вбачається, що позивач з 23.12.2015 року, з часу взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, мешкала у м.Новогродівка до виявлення Новогродівським УСЗН факту не мешкання позивача по зазначеному адресу 13.06.2016 року, що підтверджується актом.

Крім того посилання позивача про неможливість отримати допомогу в зв'язку з мешканням в м.Донецьк суд не вважає поважною причиною та такою, що не дали позивачу можливості звернутися до відповідача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини через пошту, враховуючі те, що документи, які необхідно для призначення вказаної допомоги з поважних причин та за заявою позивача могли бути зібрані відповідачем, відповідно до приписів ст.6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Вимоги позивача про визнання причин пропуску строку поважними, як і поновлення строку, передбаченого законодавством для звернення за призначенням допомоги, а саме дванадцяти місяців з дня народження дитини також не можуть бути задоволенні, оскільки не передбачені ні Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» ні Постановою КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми».

На підставі зазначеного, рішення Новогродівського УСЗН від 19.04.2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини є правомірним, а вимоги позивача про визнання рішення неправомірним, визнання причин пропуску строку поважними, зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату допомоги при народженні дитини задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.19,46 Конституції України, Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року №281, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706, Указом Президента України від 14.04.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», Наказом Антитерористичного центру при службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», Постановою ВР України «Про визнання окремих районів, міст селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року №254, Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751, ст.ст.2, 9, 11, 86, 159, 160, 162, 163, 186 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

В позові ОСОБА_1 до Новогродівського міського управління соціального захисту населення про поновлення строку, зобов'язання провести нарахування та виплату допомоги при народженні дитини - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Новогродовский міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя: