Справа № 813/746/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 року справа № 813/746/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

при секретарі судового засідання Телиця О.В.

за участю:

представника позивача - Кулинич М-М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

в с т а н о в и в :

Самбірське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства звернулося до суду з адміністративним позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у травні 2016 року Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість. За наслідками перевірки складено акт від 10.05.2016 року № 217/1500/05514293 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість. На підставі акту перевірки було прийнято податкове повідомлення - рішення від 10.05.2016 року № . Позивач вважає, що дії податкового органу щодо проведення перевірки є протиправними, а прийняте податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Вважає, що податковий орган провів перевірку не податкової звітності позивача, а перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, що відповідно до п.75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу України є предметом документальної перевірки, а не камеральної.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяв, просить позов задоволити.

Позиція відповідача викладена у письмовому запереченні на позов та обґрунтовується тим, що прийняте податковим органом рішення є правомірним, а позовні вимоги викладені в позовній заяві є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

10.05.2016 року Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було проведено камеральну перевірку даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Самбірське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства. За результатами якої складено акт № 217/1500/05514293.

Як вбачається з акта перевірки, податковим органом в ході перевірки встановлено несвоєчасну сплату податкового зобов'язання, зазначеного в уточнюючому розрахунку в сумі 680, 70 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення форми «Ш» від 10.05.2016 року за № , згідно якого зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 68, 07 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

В силу п. 76.1. ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Як встановлено судом відповідачем була проведена камеральна перевірка позивача, що не суперечить Податковому кодексу України.

Судом встановлено, що позивачем була розстрочена сума грошового зобов'язання у розмірі 680, 70 грн., згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання від 30.10.2014 року граничний термін сплати узгодженого податкового зобов'язання 27.11.2014 року, а сплачено позивачем 26.12.2014 року.

Судом витребовувалася копія рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання від 30.10.2014 року однак ні позивачем, ні відповідачем не було долучено до матеріалів справи копії даного рішення.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Оскільки, узгоджену суму податкового зобовязання в розмірі 680, 70 грн. позивач сплатив із порушенням граничного строку сплати, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України то відповідач правомірно на підставі ст. 126, п. 126.1 Податкового кодексу України застосував до позивача штрафну санкцію в розмірі 10 % від суми сплаченого податкового зобовязання, а саме 68,07 грн.

В разі встановлення факту порушення платником податків обов'язків передбачених податковим законодавством України такий платник притягується до відповідальності, адже обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, встановлені Податкового кодексу України, визначається податковим обов'язком платника (п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України). Податковий обов'язок є безумовним та виникає у платника за кожним податком та збором (п.п. 36.2, 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України).

Підпунктом 36.5. ст. 36. Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.4.1.3. п.4.1. ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на принципах серед яких невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем не доведено протиправності податкового повідомлення-рішення Самбірської ОДПІ від 10.05.2016 року за № , так як підтвердили, що дійсно сплачено суму у розмірі 680, 70 грн., з порушенням встановленого терміну.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст.86 КАС України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи та зазначених норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами позовні вимоги, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору не належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69 - 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 10 травня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.