Справа № 597/217/17, 2а-597/40/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4480/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року у справі № 597/217/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, у сумі 4730 грн з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він як учасник бойових дій має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак відповідач протиправно здійснив виплату йому такої допомоги в значно меншому розмірі.

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини, викладені у позовній заяві, а також на те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу, а не постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відповідно до пункту 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 22 червня 2015 року серії НОМЕР_1.

У 2016 році позивачеві виплачена щорічна разова грошова допомога до 05 травня у розмірі 920 грн на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Оскільки щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій позивачу виплачено у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області з письмовою заявою про перерахунок та виплату недоплаченої суми грошової допомоги.

Проте, листом Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області від 07 грудня 2016 року № 1924/06 у задоволенні заяви позивача відмовлено.

Розглядаючи справу по суті заявлених вимог, суд першої інстанції керувався тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені в межах строку звернення до суду, однак задоволенню не підлягають.

Так, частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору в даній справі є дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік не в повному розмірі.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» разова грошова допомога учасникам бойових дій виплачується щорічно до 5 травня.

Як видно з матеріалів справи, нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня позивачу було здійснено 14 квітня 2016 року.

Таким чином, позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права з моменту отримання нарахованих сум, тобто 14 квітня 2016 року, отже, з цього часу у нього виникло право на звернення до суду із даним позовом.

До суду позивач звернувся лише 16 лютого 2017 року, тобто після спливу шестимісячного строку звернення до суду та без зазначення обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява подана позивачем до суду після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, суд першої інстанції повинен був залишити позов без розгляду, а не розглядати його по суті заявлених вимог.

За наведених обставин, суд вважає, що оскаржену постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а зазначений вище адміністративний позов залишити без розгляду.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року у справі № 597/217/17 скасувати та залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді А. І. Рибачук
Д.М. Старунський