Справа № 2-а-7509/08/1570
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 р.Справа № 2-а-7509/08/1570

Категорія:8.2.8Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2010 р. у справі за адміністративним позовом Одеської товарної біржі до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2008 року Одеська товарна біржа звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.01.2008 р. №/0 щодо визначення податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 705 298,59 гривень, з яких 235 099,53 гривень основний платіж, 470 199,06 гривень штрафні (фінансові) санкції, та від 03.03.2008 р. №/0 щодо визначення податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 1 116 918,27 гривень, з яких 372 306,09 гривень основний платіж, 744 612,18 гривень штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що зазначені податкові повідомлення-рішення були складені на підставі акту №1-23-02-03876810/1 від 08.01.2008 р. про результати планової виїзної перевірки Одеської товарної біржі з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 р. по 01.10.2007 р. та на підставі акту №377/17-01-03876810/35 від 20.02.2008 р. про результати перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб Одеської товарної біржі за період з 01.01.2005 р. по 30.09.2007 р.

Зазначені рішення були прийняті з порушенням норм матеріального права, а саме з застосуванням закону, який не мав бути застосований, та з посиланням на той факт, що Одеська товарна біржа, яка надавала послуги по реєстрації угод з реалізації майна, що укладали між собою її члени, мала статус податкового агента і мала утримувати податок на доходи фізичних осіб з сум угод. При цьому, відповідно до ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2006 р. по справі №6/246-06-6290А, ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2007 р. та постанови господарського суду Одеської області від 21.02.2007 р. по справі №15/489-06-13117А встановлено, що Одеська товарна біржа як юридична особа не містить ознак податкового агента в розумінні Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки посередницьку діяльність в договорах, що укладаються на біржі, не здійснює.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2010 р. позов Одеської товарної біржі був задоволений, податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси від 17.01.2008 р. №/0, від 03.03.2008 р. №/0 скасовані.

Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси з таким рішенням не погодилась та звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову від 04.02.2010 р. скасувати і в задоволенні позовних вимог Одеської товарної біржі відмовити у повному обсязі.

Апелянт вказує на невідповідність діючому законодавству висновку суду першої інстанції стосовно того, що товарна біржа згідно Закону України «Про товарну біржу»не визначена податковим агентом, оскільки посередницьку діяльність у договорах не здійснює. Апелянт наголошує на правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідно до Статуту позивача, предметом його діяльності є, зокрема, забезпечення умов здійснення біржових операцій та укладення угод, здійснення та реєстрація угод купівлі-продажу як рухомого, так і нерухомого майна. Порядок оподаткування операцій з продажу або обміну обєкта рухомого майна визначений ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а на підставі п. 12.3 ст. 12 цього Закону якщо обєкт рухомого майна продається за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента, то така особа вважається податковим агентом платника податку стосовно оподаткування доходів, отриманих таким платником податку від такого продажу. Тобто, за укладеними на Одеській товарній біржі угодами купівлі-продажу рухомого майна, що належить продавцю фізичній особі, податковим агентом такого платника фізичної особи, стосовно оподаткування доходів, одержаних ним від такого продажу, є Одеська товарна біржа.

При вибірковій перевірці біржових угод було виявлено, що на Одеській товарній біржі зареєстровано 27 договорів (біржових угод) купівлі-продажу рухомого майна та 6 договорів (біржових угод) купівлі-продажу плавзасобів, укладених між іноземними громадянами, продавцями та покупцями, фізичними особами. З доходів, отриманих такими платниками податку від такого продажу, податок з доходів фізичних осіб не було утримано. Документів, підтверджуючих статус нерезидента України до перевірки надано не було, тому підстави для неутримання податку з доходів фізичних осіб з даних угод відсутні. Таким чином при перевірці встановлено порушення позивачем п. 1.3, 1.15, пп. 1.2 ст. 1, пп. 3.1.3, п. 3.1 ст. 3, пп. 4.2.6 п. 4.2 ст. 4, п. 7.1 ст. 7, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, ст. 12, п. 17.2 ст. 17, п. 19.2 ст. 19, п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що 08.01.2008 року на підставі направлення від 12 грудня 2007 року за №721/361/23-02, виданого ДПІ у Київському районі м. Одеси, на підставі ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок субєктів господарювання на 4 квартал 2007 року була проведена комплексна документальна планова перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання Одеською товарною біржею вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 01.10.2007 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За наслідками проведеної перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси був складений акт від 08.01.2008 року №1-23-02-03876810/1 «Про результати планової виїзної перевірки «Одеської товарної біржі»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2005 р. по 01.10.2007 р.».

На підставі зазначеного акту перевірки від 08.01.2008 року ДПІ у Київському районі м. Одеси було винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.01.2008 р. щодо визначення суми податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 705298,59 грн. (235099,53 основний платіж, 470199,06 грн. штрафні (фінансові) санкції).

Крім того, 20.02.2008 р. на підставі направлення від 11 лютого 2008 р. за №82 та наказу про проведення позапланової виїзної перевірки від 11.02.2008 р. №44-п, виданих ДПІ у Київському районі м. Одеси, на підставі п. 1 ст. 11, ч. 6 п. 1 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»проведена комплексна документальна виїзна позапланова перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання Одеською товарною біржею правильності обчислення, повноти і своєчасності перерахування сум податку з доходів фізичних осіб за період з 01.10.2005 р. по 30.09.2007 р.

За наслідками зазначеної перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси складений акт №377-17-01-03876810/35 від 20.02.2008 р. «Про результати перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб «Одеської товарної біржі»за період з 0110.2005 р. по 30.09.2007 р.». На підставі зазначеного акту перевірки від 20.02.2008 р. ДПІ у Київському районі м. Одеси винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 03.03.2008 р. щодо визначення суми податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 1116918,27 грн. (372306,09 грн. основний платіж, 744612,18 грн. штрафні (фінансові) санкції).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями ДПІ у Київському районі м. Одеси №/0 від 17.01.2008 р. та №/0 від 03.03.2008 р. Одеська товарна біржа звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом про їх скасування.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Суд першої інстанції вважає оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення винесені ДПІ у Київському районі м. Одеси такими, що винесені неправомірно, безпідставно та в порушення приписів чинного податкового законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 12.3 ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо обєкт рухомого майна продається за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента, то така особа вважається податковим агентом платника податку стосовно оподаткування доходів, отриманих таким платником податку від такого продажу.

Пунктом 12.5 ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що податковим агентом при нарахуванні доходів (прибутків), визначених цією статтею, є нотаріус, який посвідчує відповідний договір або дійсність підписів сторін угоди за наявності документа про сплату податку сторонами договору.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приписами спеціального закону з питань оподаткування податком з доходів фізичних осіб прямо визначено, що податковим агентом по операціях з обєктами рухомого майна є особи, які здійснюють посередницькі функції по угодах з рухомим майном або нотаріус, який посвідчує відповідний договір або дійсність підписів сторін угоди.

Законом України «Про товарну біржу»передбачено, що товарна біржа є організацією, що обєднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має на меті надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і повязаних з ним торгівельних операцій. Товарна біржа не займається комерційним посередництвом і не має на меті одержання прибутку, а забезпечує, зокрема, створення умов для проведення біржової торгівлі, надання членам і відвідувачам біржі організаційних та інших послуг, при цьому, право здійснювати біржові операції на біржі покладено тільки на її членів або брокерів, які зобовязані провадити розрахунки за своїми угодами відповідно до правил біржової торгівлі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню і вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Біржа, як організація, що обєднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні і юридичному оформленні біржових угод, і саме за надання послуг отримує плату, однак, грошові кошти за реалізоване майно на власний рахунок не отримує і з такого рахунку не виплачує.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що товарна біржа, як юридична особа, не містить ознак податкового агента у розумінні приписів Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки дохід продавцям рухомого майна не виплачує, податок з доходів фізичних осіб не утримує.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її. Заперечуючи проти адміністративного позову відповідач не надав належних доказів в підтвердження правомірності та обґрунтованості винесення оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень №/0 від 17.01.2008 року та №/0 від 03.03.2008 року.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 21.02.2011 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький