Справа № 320/1371/17-а
Суддя: КучеренкоН Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.05.2017
Справа № 320/1371/17-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
„03 травня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Кучеренко Н.В.
при секретарі Левандовській О.М.
за участю представника позивача адвоката Цокало О.І.
представника відповідача Бердега М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні йому пенсії із зниженням пенсійного віку, зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з дня виникнення права на пенсію, а саме з 06 липня 2016 року, оскільки відповідачем йому було відмовлено у призначенні вказаної пенсії з підстав відсутності інформації про його перебування в зоні відчуження.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі, просили його задовольнити
Представник відповідача Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, зазначивши, що отримані на їх запити відповіді не містять необхідну інформацію для підтвердження факту участі позивача в ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, що не дає йому права на призначення пенсії за віком зі зменшенням на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Суд, вислухавши доводи позивача, що викладені в позовній заяві, заперечення представника відповідача, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.
Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2, та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у 1986-1987 роках, про що свідчить посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, серія НОМЕР_1 від 17 грудня 1992 року, а також дублікат посвідчення з відміткою про «перереєстрацію», серія А № 211877 /а.с.11/.
Також, вказана обставина підтверджується копією військового білету, серії НОМЕР_2 , відповідно до якого в період з 10 травня 1986 року по 25 липня 1986 року ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /а.с.7,8/.
Крім того, згідно листа ВЧ 73853 № 143 від 23 березня 1992 року та архівної довідки від 30 травня 1997 року встановлено, що ОСОБА_1 відбув у складі команди для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 08 травня 1986 року (наказ командиру в/ч 73853 № 114 від 08 травня 1986 року) та прибув 29 червня 1986 року (наказ командиру в/ч 73853 від 29 липня 1986 року) та перебував у зоні відчуження з 08 травня 1986 року по 29 червня 1986 року /а.с.9/.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, відповідач, відповідно до рішення № 5655 від 13 січня 2017 року, відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки за поданими документами неможливо визначити право на зниження пенсійного віку.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.
Згідно зі ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в МЮУ 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком, в тому числі, додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 року, 04.09.2015 року (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону № 796-XII. Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Надані позивачем документи підтверджують його право на зменшення пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з урахуванням наданих ним документів вказує на те, що він відпрацював і у зоні відчуження з 08 травня 1986 року по 29 червня 1986 року.
Аналізуючи зібрані у справі матеріали і докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ч.1 ст.46 Конституції України, ст.ст.14,15,55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 4, 5, 11, 17-19, 69-72, 87, 99, 122, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України», суд
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Визнати неправомірною відмову Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку.
Зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), пенсію на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з дня виникнення права на пенсію, а саме з 06 липня 2016 року.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення цієї постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Н.В.Кучеренко