Справа № 804/972/17
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 р. Справа № 804/972/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують понесення позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, у перевіряємому періоді - протягом 2015 року та правомірність формування витрат та податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності відповідно до первинних бухгалтерських документів, складених під час здійснення таких господарських операцій, отже висновки перевірки про завищення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, у загальній сумі 1166794,80 грн. не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а прийняті на підставі таких висновків рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представником позивача надано до суду надано клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Правом на подання письмових пояснень або заперечень на позов не скористався.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що позивач просив про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт господарської діяльності виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 27.10.2004 року та перебуває на податковому обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Як вбачається з матеріалів справи, Лівобережною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України, з питання дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильність його нарахування, обчислення, повноти і своєчасності сплати за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., за результатами якої складено акт №2942/13-03/НОМЕР_3 від 19.12.2016р.
Перевіркою встановлено порушення:
1. п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 230050,97 грн.;
04.01.2017 року Лівобережною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі акта перевірки №2942/13-03/НОМЕР_3 від 19.12.2016р. прийнято:
Вказані рішення та вимога про сплату боргу були оскаржені позивачем в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняті відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 ПК України).
Відповідно до підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України встановлено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)
Так, положеннями п.177.1 ст.177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Згідно з п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Пунктом 178.3 ст.178 ПК України встановлено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.
Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Згідно з ч.2 ст.3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п.1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Зі змісту ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірено наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з контрагентами -постачальниками з метою визначення витрат, а також встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (формування витрат) і господарською діяльністю платника податку.
Так, в ході проведення перевірки податковим органом зроблено висновки про заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 230050,97 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 здійснювалась діяльність з надання послуг по ремонту автомобілів та реалізації матеріалів, які використані для ремонту транспортних засобів.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 в перевіряємому періоді укладено ряд договорів про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, за якими ФОП ОСОБА_1 як виконавець зобов'язується за плату провести роботи, пов'язані з попередньою оцінкою вартості відновлювального ремонту, технічним обслуговуванням та безпосередньо ремонтом пошкоджених транспортних засобів, а саме: від 01.10.2015 р. №11 з ТОВ «Торговий дім «Айсіейч», від 22.06.2015 р. №10 з ПП «Інтерлот-Сервіс», від 19.05.2015 р. з ТОВ «Гріль», №04-15 від 08.05.2015 р. з ТОВ «Торговий дім «Щедро», №08-04-2015 від 08.04.2015 р. з СТО автомобілів ТОВ «Перша Лізингова компанія», №03-15/Д від 27.03.2015 р. з ТОВ «Ав-Тек», №02-15/Д від 20.03.2015 р. з ТОВ «Рітейл-Девелопмент», №9-14/Д від 01.11.2014 р. з ПрАТ «Аеробуд», №01-15/Д від 09.03.2015 р. з ПОГ «Лікувально-трудові майстерні для реабілітації інвалідів», №02-14/Д від 03.03.2014 р. з ТОВ «СП «Лексус Центр», №01-14/Д від 01.02.2014 р. з ПрАТ «Скандик Моторс», №11-13 від 02.12.2013 р. з ТОВ «АВ-ТЕК». Виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів підтверджено відповідними актами про виконанння робіт з надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, що підтверджують виконання робіт ФОП ОСОБА_1 на адресу: ТОВ «Всеесві-Машинбудівний завод» (відповідно до договору №2/13 від 01.02.2012 р.), ПАТ «Солди і Ко» (відповідно до договору №36/Д від 01.05.2012 р.), ТОВ «СП «Лексус Центр» (відповідно до договору №02-14/Д від 03.03.2014 р.), ТОВ «Перша лізингова компанія» (відповідно до договору №08-04-2015 від 08.04.2015 р.), ТОА «Ав-Тек» (відповідно до договору №03-15/Д від 27.03.2015 р.), ТОВ «Рітейл-Девелопмент» (відповідно до договору №02-15/Д від 20.03.2015 р.), ПОГ «Лікувально-трудові майстерні для реабілітації інвалідів» (відповідно до договору №01-15/Д від 09.03.2015 р.), ПрАТ «Скандик Моторс» (відповідно до договору №01-14/Д від 01.02.2014 р.), (відповідно до договору №02-15/Д від 20.03.2015 р.), копії яких залучені до матеріалів справи.
Розглядаючи заявлений спір, суд виходить із того, що надані ФОП ОСОБА_3 чеки, товарні чеки, накладні на придбання товарно-матеріальних цінностей (будівельні матеріали, інструменти, сантехніка, предмети побуту, паливно-мастильні матеріали тощо) на загальну суму 1166794,80 грн. у повному обсязі відображають дані про покупця, інформацію, яка підтверджує належність понесених витрат саме до витрат, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності.
Суд не знаходить підстав вважати такі документи такими, що не відображають здійснення господарської операції, оскільки вони не містять недоліків щодо форми та змісту та є оформленими у відповідності до вимог законодавства.
Крім того, діюче законодавство України не передбачає в якості необхідного первинного документу, який повинен складатись задля забезпечення здійснення витрат автозапчастин - акту щодо необхідності придбання автозапчастин.
Матеріали справи свідчать, що, окрім видаткових накладних, по відношенню до тих запчастин, які підлягали заміні або ремонту, додані акти про виконанння робіт, що повністю підтверджують необхідність придбаних запчастин.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем у повному обсязі підтверджено включення до складу витрат сум на придбання запчастин для автотранспортних засобів, оскільки є документально підтверджене включення до складу витрат сум на придбання запчастин для автотранспортних засобів та інших ТМЦ в розмірі 1166794,80 грн., та доведено безпосередній зв'язок між придбаним товаром з фактичним отриманням доходу.
На виконання вимог п. 138.4 ст. 138 ПК України позивачем відображено вказаних витрат з придбання ТМЦ тільки в тій сумі і в тому періоді, в якому безпосередньо отримано прибуток.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позивачем правомірно включено до складу валових витрат суми вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей (мастила, повітряні фільтри, масляні фільтри в асортименті, запчастини та деталі до автомобілей тощо) на підставі первинних бухгалтерських документів на загальну суму 1166794,80 грн.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування" базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців є сума доходу, отриманого від її діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.
Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.
Враховуючи те, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне присудити всі здійснені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 4140,45 грн.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) І.А. Гончарова