Справа № 2-а-8698/09/1570
Суддя: Алєксєєв В.О.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2011 р.Справа № 2-а-8698/09/1570

Категорія:4Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Алєксєєва В.О.

суддів Бітова А.І.,

ОСОБА_1

при секретарі Кауновій Ю.С.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника Управління освіти і наукової діяльності Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні позивача - ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Управління освіти і наукової діяльності в Одеській області ОСОБА_4 про зобовязання перевести неповнолітнього сина позивача ОСОБА_3 студента ІІ курсу Одеського автодорожнього коледжу до іншого коледжу та про відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 вказував, що під час зимової сесії вчителі коледжу запросили у сина позивача ОСОБА_3 300 грн. за здачу іспитів, однак останній, як прилежний та добросовісний студент, відмовився від цієї умови. Одразу після відмови ОСОБА_3 ставлення вчителів до нього стало необєктивним, що виразилось у заниженні балів та погрозах щодо відчислення з коледжу. Для перевірки вказаних обставин була створена комісія, яка дійшла висновків про наявність у ОСОБА_3 академічної заборгованості по чотирьом предметам. На думку позивача, комісія була створена із зацікавлених осіб та "солідарна" з вчителями, які вимагали гроші і, тому, її висновки є необгрунтованими.

В ході розгляду позивач уточнив позовні вимоги, а саме: просив зобов'язати начальника Управління освіти і наукової діяльності в Одеській області поновити ОСОБА_3 в навчанні у коледжі та здійснити перевід в інший вищий навчальний заклад міста Одеси із збереженням терміну навчання та бюджетної форми навчання, а також, відмовився від вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Також, в ході розгляду до участі у справі було залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи.

Представник відповідача позов не визнав, вказуючи, що дійсно начальником Управління з метою перевірки фактів, викладених ОСОБА_2 у скарзі, наказом від 05 лютого 2009 року була створена незалежна комісія, за результатами роботи якої, факти, викладені у скарзі не підтвердились. Із повідомлення директора коледжу відомо, що на неодноразові виклики для вирішення питань, щодо ліквідації академічних заборгованостей та подальшого навчання у коледжі студент ОСОБА_3 та його батько не з'являлись. Вважав, що начальник Управління діяв в межах та на підставі наданих йому законодавством повноважень, оскільки поставлені позивачем питання у позові до його компетенції не входять, а вирішуються в процесі взаємного спілкування між студентом та навчальним закладом, в якому він навчається.

Третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, повністю підтримав позицію позивача.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до начальника Управління освіти і наукової діяльності Одеської обласної державної адміністрації - ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У 2007 році ОСОБА_3 був зарахований на бюджетній формі для навчання в Автомобільно-дорожній коледж Одеського національного політехнічного університету.

У січні 2009 року у першому семестрі II курсу між студентом ОСОБА_3 та викладачами навчального закладу виникла конфліктна ситуація, для розв'язання якої його батько ОСОБА_2 28 січня 2009 року звернувся до начальника Управління освіти і наукової діяльності Одеської обласної державної адміністрації.

В скарзі ОСОБА_2 повідомляв начальника Управління про упередженість викладачів Коледжу до студента ІНФОРМАЦІЯ_1, факти вимагання коштів за складання іспитів, неналежне ведення класних журналів та інше.

Для перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_2, у лютому 2009 року була створена комісія для незалежного оцінювання знань студента, яка працювала в Коледжі.

За результатами роботи комісія дійшла висновку про те, що факти, викладені у скарзі свого підтвердження не знайшли.

Згідно наказу Коледжу №131 по о/с від 22 квітня 2009 року за підсумками зимової екзаменаційної сесії студент групи 20 Ат ОСОБА_3 на підставі п.14 "Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів освіти" був відрахований з числа студентів Коледжу з 22 квітня 2009 року за пропуски занять без поважних причин та низьку успішність.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про негативне ставлення вчителів Коледжу до ОСОБА_3, обумовлене відмовою останнього від сплати коштів за здачу сесійних іспитів, а також про його задовільний рівень підготовки по учбових дисциплінах, виявились необгрунтованими. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що питання переведення та поновлення в навчанні учнів і студентів не відноситься до компетенції відповідача.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ч.2 ст. 32 Закону України "Про вищу освіту", п.1, п.10 "Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти".

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказується, що суд не достатньо дослідив докази, які були представлені позивачем і тому рішення суду першої інстанції є необгрунтованим.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянтів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 32 Закону України "Про вищу освіту" - керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень - відраховує та поновлює на навчання осіб, які навчаються у вищому навчальному закладі, за погодженням з органами студентського самоврядування.

Згідно п.1, п.10 "Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти", затвердженого Наказом Міністерства освіти України №245 від 15 липня 1996 року - переведення студентів з одного вищого закладу освіти до іншого незалежно від форми навчання, напряму підготовки фахівців з вищою освітою, спеціальності здійснюється за згодою ректорів (директорів) обох вищих закладів освіти. Студент, який бажає перевестись до іншого закладу освіти, подає на ім'я ректора (директора) вищого закладу освіти, в якому він навчається, заяву про переведення і одержавши його письмову згоду, звертається з цією заявою до ректора (директора) того вищого закладу освіти, до якого він бажає перевестись.

Таким чином, вирішення питання переведення студента належить до компетенції керівників двох навчальних закладів, та здійснюється при наявності відповідної заяви студента.

Отже, ні до компетенції Управління, ні до компетенції начальника Управління не входить вирішення питань щодо поновлення учнів та студентів в навчанні у навчальних закладах та здійснення переводу в інший навчальний заклад, незалежно від їх рівня.

Як вбачається з матеріалів справи, заяви до керівництва коледжу про переведення студента до іншого навчального закладу не надходило, на неодноразові виклики для вирішення питань, щодо ліквідації академічних заборгованостей та подальшого навчання ОСОБА_3 та його батьки не з'являлись.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позову є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 лютого 2011 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: