Справа № 607/573/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Справа № 876/4499/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови за апеляційною скаргою управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581381 від 05 січня 2017 року, якою його було визнано винним за ч. 1 ст. 121 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за керування транспортним засобом із поломкою зовнішніх освітлювальних приладів.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581381 від 05 січня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП України - провадженням закрито у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення. Суд вирішив обмежитись усним зауваженням.

Із таким судовим рішенням не погодилося управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції та подало апеляційну скаргу, в якій вказало, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи, не встановлено всіх фактів, не надано їм належної оцінки, неправильно застосовано норми матеріального права. Так, апелянт зазначив, що факт вчинення позивачем правопорушення є доведеним. При цьому саме до повноважень патрульної поліції належить вирішення питання щодо ступеня суспільної небезпеки вчиненого правопорушення. Тобто це право поліції прийняти рішення про звільнення від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. Суд безпідставно послався на необхідність при винесенні постанови враховувати дані про особу порушника, ступінь вини, визнання своєї вини, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП України такі обставини не враховуються при накладанні стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожного руху. До повноважень суду у справах щодо законності рішень про накладання стягнень не відноситься питання щодо притягнення до відповідальності або звільнення від неї, перевіряється законність рішення суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено це питання. Суд не наділений повноваженнями щодо звільнення від покарання і винесення усного попередження, оскільки вказані процесуальні дії належать до прерогативи органу, який розглянув справу.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії АР №581381 від 05 січня 2017 року ОСОБА_1 05 січня 2017 року о 22 год. 10 хв., в м. Тернополі по вул. Тарнавського, 17, керував автомобілем марки «Шевролет», на якому в темну пору доби не горіла лампа фар в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п. 31.6 (б) ПДР України.

Вказаною постановою до позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП України.

Факт керування позивачем автомобілем в темну пору з несправною лампою фари підтверджено, зокрема даними відереєстратора, позивачем не спростовано і суд вірно визнав ці обставини доведеними.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

На підставі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням в дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов'язковому технічному контролю, на такий контроль.

Згідно вимог п. 31.6 (б) Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів, в яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Враховуючи викладене, відповідач правильно визначив, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП України.

Однак, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі через малозначність правопорушення.

На підставі ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, зокрема, частини 1 статті 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КупАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 276 КупАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 121 - 126 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Оскільки законом передбачено можливість розгляду правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП України безпосередньо на місці його вчинення, тому відповідач правомірно прийняв спірну постанову відносно позивача безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

На підставі ст. 283 КУпАП України постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП України;

3) про закриття справи (пункт 3 Розділу ІV Інструкції).

Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ст. 285 КУпАП України у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП України, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається з постанови, вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується, що відповідач обґрунтовано та законно прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП України.

Відповідно до ст. 213 КУпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються:

1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад;

2) виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом;

3) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами та Верховним Судом України;

4) органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ст. 217 КУпАП України посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Статтею 221 КУпАП України визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Проте, серед зазначених справ, відсутні справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП України.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП України віднесено до компетенції органів Національної поліції.

На підставі ст. 246 КУпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 22 КУпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Аналіз вищезазначених приписів дає підстави для висновку, що суд може розглядати тільки справи про адміністративні правопорушення, які віднесені до його підвідомчості та тільки орган (посадова особа), який уповноважений розглядати певні справи про адміністративні правопорушення, може вирішувати питання про звільнення правопорушника.

Про зазначене свідчать і норми ст. 293 КУпАП України.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

На підставі ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Судова колегія зазначає, що до компетенції суду не належить розгляд питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, що, в свою чергу, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції задовольнити, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2017 року у справі № 607/573/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.В. Гуляк

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 3 травня 2017 року.