Справа № 810/2300/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Київ 810/2300/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач"

до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач" (далі - позивач, ТОВ "НВП "Укрзооветпромпостач") з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області (далі - відповідач, Ірпінська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.01.2016 № та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками Акта від 06.01.2016 № 6/22-4/37051349 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Фирус-Мет 2007" () за період з 01.12.2014 по 31.12.2014, ТОВ "Босхор-5" () за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 (далі - Акт перевірки)", на підставі яких були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення і вважає висновки зазначеного Акта безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що відповідачем зроблено хибні висновки в Акті перевірки, які зводяться до припущень посадових осіб податкового органу щодо не підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ "Босхор-5", ТОВ "Фирус-Мет 2007", тоді як реальність та правомірність відповідних операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку та іншими документами, які були надані позивачем до перевірки та на підставі яких були визначені суми податкового кредиту, однак дані документи не були прийняті до уваги перевіряючими.

За наведених обставин, позивач вважає, що ТОВ "НВП "Укрзооветпромпостач" правомірно сформовано податковий кредит, а податковим органом недостатньо досліджені обставини господарських операцій ТОВ "НВП "Укрзооветпромпостач" з контрагентами - постачальниками, тому, податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача в судове засідання призначене на 13.12.2016 не з'явився, водночас в цей же день, через канцелярію суду представником позивача було подане клопотання в якому він просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Водночас, в матеріалах справи, містяться письмові заперечення проти позову, в яких відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача та наполягає, що спірні рішення прийняті правомірно і у відповідності до вимог чинного законодавства. В обґрунтування доводів заперечень, відповідач посилається на обставини, викладені в Акті перевірки.

Крім того, відповідач на клопотанні позивача від 13.12.2016 про розгляд справи в порядку письмового провадження зазначив, що не заперечує проти вказаного клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ "НВП "Укрзооветпромпостач" (код за ), зареєстровано як юридичну особу в Макарівській районній державній адміністрації 21.12.2010 (Свідоцтво про державну реєстрацію від 21.12.2010 № 0001215), як платник податків на час проведення перевірки перебувало на обліку в Ірпінській ОДПІ (Макарівське відділення) Головного управління ДФС у Київській області.

У період з 23.12.2015 по 29.12.2015 працівниками Ірпінської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській областіь документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Фирус-Мет 2007» () за період з 01.12.2014 по 31.12.2014, ТОВ «Босхор-5» () за період з 01.03.2015 по 31.03.2015.

За результатом вказаної перевірки складено Акт перевірки від 06.01.2016 № 6/22-4/37051349 (а.с. 34-46 Том I).

У висновках зазначеного Акта перевірки зафіксовано порушення ТОВ "НВП "Укрзооветпромпостач" норм діючого законодавства, а саме:

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 380 000 грн., в т.ч.: за грудень 2014р. в сумі 220000 грн., за березень 2015р. в сумі 160 000 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду на загальну суму 335236 грн., в т.ч. за грудень 2014р. в сумі 175236 грн., березень 2015р. 160 000 грн., та до завищення суми від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19 - рядок 20.1) на загальну суму 44764 грн. за грудень 2014р.

Вказаних висновків відповідач дійшов у зв'язку з наступним.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що у спірний період між позивачем та ТОВ «Фирус-Мет 2007» () було укладено договорів купівлі - продажу (триптофану, вітаміну Е Ровимикс) від 21.12.2014 № 97.

На підставі первинних документів, що складені на підставі вказаних господарських операцій позивачем було сформовано суму податкового кредиту та включено її до податкового кредиту відповідного періоду.

Водночас, податковий орган в Акті перевірки, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на те, що в результаті проведеного аналізу бази даних ІС «Податковий блок» було встановлено, що ТОВ «Фирус-Мет 2007» має 7 стан (до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), свідоцтво платника ПДВ від 01.11.2014 № 200192916 анульоване, звіт форми 1-ДФ до ДПІ не подавався, встановлено відсутність основних засобів.

Також відповідач в Акті перевірки зазначив, що при проведенні вибіркового аналізу «Єдиного реєстру податкових накладних» було встановлено, що ТОВ «Фирус-Мет 2007» у грудні 2014 року здійснювало придбання електродвигунів та цукру.

Відповідач не зміг встановити, яким саме підприємством було придбано триптофан та вітамін Е Ровимикс у виробника вказаних продуктів, а також не встановлено, яким підприємством було здійснено імпорт вказаних продуктів на митну територію України.

У зв'язку з чим, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Фирус-Мет 2007» здійснило підміну номенклатури товарів (робіт), послуг у періоді грудень 2014 року.

Також в спірний період, позивач на підставі договору купівлі - продажу (вітаміну Е Ровимикс Е 50) від 17.03.2015 № 81 здійснював господарські операції з ТОВ «Босхор -5».

На підставі первинних документів складених на підставі вказаних господарських операцій позивачем було сформовано суму податкового кредиту та включено її до податкового кредиту відповідного періоду.

Водночас, відповідач в Акті перевірки, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на те, що в результаті проведеного аналізу бази даних ІС «Податковий блок» було встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Босхор -5» є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним обладнанням; до ДПІ не подавався звіт форми 1-ДФ; встановлено відсутність основних засобів.

При проведенні вибіркового аналізу «Єдиного реєстру податкових накладних» було встановлено, що ТОВ «Босхор -5» у березні 2015 року здійснювало придбання наступних товарів: лузга соняшникова, відходи третьої категорії, цукор, інкубація бройлерних яєць КОББ-500, яйце інкубаційне гніздо, трійник, коліно, муфта, роз'ємне з'єднання, американкаперехідник (редукція), кран, трійник, МРН, труба, різьба, футорка, кріплення для труб, льон/волокно, поста «Унипак», компонент моторного палива альтернативний, масло селянське, обробка даних для видачі сертифікату відкритого ключа електронного цифрового підпису, постачання компоненти сумісної роботи з ключем АЦСК КП "Надійний засіб ЕЦП" до закінчення терміну дії відкритого ключа ЕЦП.

Відповідач не зміг встановити, яким саме підприємством було придбано триптофан та вітамін Е Ровимикс у виробника вказаних продуктів, а також не встановлено, яким підприємством було здійснено імпорт вказаних продуктів на митну територію України.

У зв'язку з чим, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Босхор -5» здійснило підміну номенклатури товарів (робіт), послуг у періоді грудень 2014 року.

Крім того, відповідач в Акті перевірки посилається на порушену СВП ГУ ДФС у Запорізькій області кримінальну справу від 19.06.2014 № 0000037 відносно посадових осіб ТОВ «Фирус-Мет 2007» та відносно посадових осіб ТОВ «Босхор-5» за фактом скоєння злочину передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач зробив висновок, що ТОВ «Фирус-Мет 2007» та ТОВ «Босхор-5» здійснювали діяльність пов'язану з наданням вигоди третім особам.

На підставі висновків Акта перевірки, відповідачем 25.01.2016 були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг) (14010100) на суму 502 854 грн., з яких 335 236 грн. за основним платежем та 167 618 грн. за штрафними санкціями (а.с. 31 Том I);

- № форми «Р», яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (сума завищення від'ємного значення податку на додану вартість) у розмірі 44 764 грн. (а.с. 33 Том I).

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки та прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктами 200.1 та 201.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно із пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються, зокрема, в окремих рядках місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201 Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

У свою чергу, формування податкового кредиту дає право на відшкодування сплаченого до бюджету податку на додану вартість.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, відповідно до якого первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» (далі по тексту - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону № 996-ХIV).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають; відображенню; в бухгалтерському обліку.

Частиною 1 статті 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 цього ж Закону).

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

З огляду на зазначене, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем (покупець) у перевіряємий період був укладений з ТОВ "Фирус-Мет 2007" (продавець) договір купівлі - продажу від 21.12.2014 № 97 (а.с. 72-73 Том II).

Відповідно до пункту 1.1 даного договору, продавець зобов'язується в порядку та на умовах, зазначених у даному договорі, передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти по якості та кількості та сплатити вартість наступного товару: триптофан кормовий, вітамін Е Ровимикс Е 50.

Продавець підтверджує, що товар належить йому на праві власності, не є предметом застави чи іншим засобом забезпечення зобов'язань перед будь-якими фізичними, юридичними особами чи державою (пункт 1.2 договору).

Ціна кожної партії товару зазначається сторонами в специфікаціях, які підписуються уповноваженими представниками сторін, які є невід'ємною частиною цього договору (пункт 2.1 вказаного договору).

Загальна вартість даного договору складається з вартості всіх партій товару, зазначених в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору (пункт 2.3 вказаного договору).

Прийом-передача товару відбувається на складі, зазначеному в специфікаціях (пункт 3.1 вказаного договору).

Продавець надає покупцю наступні документи на кожну партію товару: рахунок - фактуру, видаткову накладну, податкову накладну (пункт 3.2 договору).

На підтвердження реальності вказаного договору, позивач надав суду наступні документи: Специфікацію № 1 від 21.12.2014 (триптофан - 1000 кг., на загальну суму 360000 грн. в т.ч. ПДВ, вітамін Е Ровимикс Е 50 - 4000 кг., на загальну суму 960000 грн.); видаткову накладну від 25.12.2014 № 205; прибутковий ордер № 1539; податкову накладну від 25.12.2014 № 205 на загальну суму 660 000 грн. в т.ч. 110 000 ПДВ; видаткову накладну від 24.12.2014 № 197; прибутковий ордер № 1617; податкову накладну від 24.12.2014 № 197 на загальну суму 660000 грн. в т.ч. 110000 грн. ПДВ.

На підтвердження транспотування вказаного товару, позивачем було надано суду копії товарно-транспортних накладних від 24.12.2014 № 197 та від 25.12.2014 № 205, а також копії наказів про прийняття на роботу водіїв (ОСОБА_2, ОСОБА_3), копію з Журналу обліку приймання вантажів та копії наступних договорів, а саме: договору найму (оренди) транспортного засобу від 23.01.2014 (укладеного між ОСОБА_11 «наймодавець» та позивачем «наймач» про передачу в тимчасове платне користування строком на 2 роки транспортних засобів - автомобіль марки - Renault модель Premium 440, випуску 2008 року, колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_3); договору найму (оренди) транспортного засобу від 10.01.2013 (укладеного між ОСОБА_10 «наймодавець» та позивачем «наймач» про передачу в тимчасове платне користування строком на 2 роки транспортних засобів - автомобіль марки ISUZU, модель NQR 71P, випуску 2008 року, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_4), а також договору оренди транспортного засобу від 31.12.2013 № 31 (укладеного між ПрАТ «Виробничо-наукове підприємство «Укрзооветпромпостач» та позивачем про оренду напівпричіпу бортового тентованого - С, марки МАЗ, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_5) (а.с. 77-81, 84-87 Том I).

Однак, податковий орган, в Акті перевірки, як на одну із підстав визнання спірних господарських операцій безтоварними, зазначає, що у позивача станом на 01.12.2014 існує дебіторська/кредиторська заборгованість перед ТОВ "Фирус-Мет 2007" у розмірі 1 320 000 грн.

Судом було досліджено дане питання та встановлено з наданих позивачем документів, що позивач повністю розрахувався з ТОВ "Фирус-Мет 2007" за отриманий товар, що підтверджується взаєморозрахунками з постачальниками за період з 01.03.2014 по 31.03.2015; Звітами про дебітові і кредитові операції по рахунку 0565 «НВП Укрзооветпромпостач» з 27.01.2015 по 23.03.2015 (а.с. 91-93 Том I).

Також відповідач в Акті перевірки зазначив, що свідоцтво платника ПДВ ТОВ "Фирус-Мет 2007" (від 01.11.2014 № 200192916) анульовано, у зв'язку з чим позивач не мав права відносити суми сплаченого ПДВ по операціям з ТОВ "Фирус-Мет 2007" до податкового кредиту звітного періоду.

З даними твердженнями відповідача, суд не погоджується, оскільки з наданої позивачем інформації, отриманої з офіційного Реєстру платників ПДВ, ТОВ "Фирус-Мет 2007" було зареєстроване платником ПДВ 01.11.2014, в той же час, вказана реєстрація була анульована 16.03.2015.

Крім того, в матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 2, отриманий на запит від 06012015 № 9, в якому містяться податкові накладні , які були отримані позивачем від ТОВ "Фирус-Мет 2007".

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що контрагент позивача на час господарських операцій був платником ПДВ і мав законне право виписувати податкові накладні, на підставі яких позивач в подальшому формував податковий кредит.

Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ "Босхор-5", суд зазначає наступне.

17.03.2015 між позивачем (покупець) та ТОВ "Босхор-5" (продавець) було укладено договір купівлі - продажу № 81, предметом якого є поставка Вітаміну Е Ровимикс Е 50.

За умовами вказаний договір є повністю тотожним з договором, що укладений позивачем з ТОВ "Фирус-Мет 2007".

На підтвердження реальності вказаного договору, позивач надав суду наступні документи: Специфікацію № 1 від 17.03.2015 (поставка вітаміну Е Ровимикс Е 50 - 4 000 кг., на загальну суму 960 000 грн. в т.ч. ПДВ); видаткову накладну від 30.03.2015 № 38; прибутковий ордер № 362; податкову накладну від 30.03.2015 № 38 на загальну суму 480000 грн. в т.ч. 80000 ПДВ; видаткову накладну від 31.03.2015 № 60; прибутковий ордер № 361; податкову накладну від 31.03.2015 № 60 на загальну суму 480000 грн. в т.ч. 80000 грн. ПДВ.

Крім того, в матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 20, отриманий на запит від 15042015 № 20, в якому містяться податкові накладні , які були отримані позивачем від ТОВ "Босхор-5".

На підтвердження транспотування вказаного товару, позивачем було надано суду копії товарно-транспортних накладних від 30.03.2015 № 38 та від 31.03.2015 № 60, а також копії наказів про прийняття на роботу водіїв (ОСОБА_5, ОСОБА_12.), копію з Журналу обліку приймання вантажів та копії наступних договорів, а саме: договору оренди транспортного засобу від 31.12.2013 № 15 (укладеного між ПрАТ «Виробничо-наукове підприємство «Укрзооветпромпостач» та позивачем про оренду вантажного сідлового тягача марки MAN TGA 18.480 4X2 BLS, реєстраційний номер НОМЕР_6, рік випуску 2008 та напівпричіпу самоскид марки MEGA MNW 35S, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_7); договору оренди транспортного засобу від 01.01.2014 № 16 (укладеного між ПрАТ «Виробничо-наукове підприємство «Укрзооветпромпостач» та позивачем про оренду вантажного бортового тентованого автомобіля марки ISUZU NQR 71P, реєстраційний номер НОМЕР_8, рік випуску 2008 року).

Однак, податковий орган, як на одну із підстав визнання спірних господарських операцій безтоварними, зазначає, що у позивача станом на 31.03.2015 існує кредиторська заборгованість перед ТОВ «Босхор-5» у розмірі 960000 грн.

Судом було досліджено дане питання та встановлено з наданих позивачем документів, що позивач повністю розрахувався з ТОВ «Босхор-5» (з врахуванням укладеного між ТОВ «Босхор-5» та ТОВ «Мегатоп 17» договору відступлення права вимоги) за отриманий товар, що підтверджується взаєморозрахунками з постачальниками; Звітами про дебітові і кредитові операції по рахунку 0565 «НВП Укрзооветпромпостач» з 01.06.2015 по 30.06.2015, Картки рахунку 631 (а.с. 113-125 Том I).

На підтвердження використання вказаного (поставленого/придбаного) товару у власній господарській діяльності позивачем були надані пояснення та докази на їх підтвердження (а.с. 1-250 Том II, 1-165 Том III).

Так позивач зазначив, що основними видами його діяльності за КВЕД є: виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; виробництво агрохімічної продукції; виробництво фармацевтичних препаратів та матеріалів; оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; оптова торгівля фармацевтичними товарами; роздрібна торгівля фармацевтичними товарами, що не заперечується відповідачем.

Для того щоб здійснювати зазначені види діяльності, позивачем були укладені договора з контрагентами - постачальниками, предметом яких була купівля сировини, що використовується позивачем при виготовленні кормів для тварин та агрохімічної продукції з метою реалізації кінцевим споживачам.

Також позивачем були надані документи на підтвердження того факту, що виготовлений ним товар був реалізований наступним суб'єктам господарських відносин: СП ТОВ "Нива Переяславщини", ТОВ "Стейкарго", ТОВ "Агрокапітал України", СТОВ "Агрофірма "Маяк", ТОВ "УПГ-ІНВЕСТ", ТОВ "Національний Колорит", ТОВ "Морозівська Птахофабрика", СПОП "Відродження", ПП "Росава-Агро", ТОВ "Українська молочна компанія", ТОВ "Птахофабрика Поділля", ТОВ "Вишгородський експериментальний комбікормовий завод", ПрСГП по птахівництву "Марія", ПП "Аграрна компанія 2004", ПрОП "Вперед".

Крім того, позивач надав суду документи на підтвердження прибутковості його діяльності.

Стосовно посилань позивача на порушену СВП ГУ ДФС у Запорізькій області кримінальну справу від 19.06.2014 відносно посадових осіб ТОВ "Фирус-Мет 2007" та відносно посадових осіб ТОВ "Босхор-5" за фактом скоєння злочину передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду України від 05.03.2012 у справі за позовом ТОВ "Нафта" до Шосткинської МДПІ про визнання висновків перевірки неправомірними, визнання чинним договору, скасування податкових повідомлень-рішень (справа № 21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

У постанові від 22.09.2015 у справі позовом ТОВ "Фоззі-Фуд" до ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень Верховний Суд України вказав, що за наявності відомостей, що засновник та директор юридичної особи - постачальника заперечує свою участь у її створенні та діяльності, а також підписання будь-яких первинних документів, перевірка та встановлення такої обставини має значення для правильного вирішення спору.

Суд зауважує, що стверджуючи про фіктивну діяльність ТОВ "Фирус-Мет 2007" та ТОВ "Босхор-5", відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів, які б свідчили про факт реєстрації вказаних підприємств на підставну особу, підробки документів або складання фіктивних документів, у тому числі одержаних за наслідками проведених слідчих дій у рамках кримінального провадження № 0000037.

Разом з цим, перевіряючи доводи відповідача про фіктивність ТОВ «Фирус-Мет 2007» та ТОВ «Босхор-5» у контексті вказаного кримінального провадження, суд ухвалами від 25.07.2016, 23.08.2016 витребовував у відповідача письмові пояснення про стан та хід кримінальної справи порушеної 19.06.2014 № 0000037.

Водночас відповідачем не було виконано вимоги суду.

Ухвалою від 13.09.2016 судом було витребувано від слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області інформацію про рух та стан кримінальної справи від 19.06.2014 № 0000037; належним чином засвідчені копії процесуальних документів допиту посадових осіб ТОВ "Фирус-Мет 2007" відносно господарської діяльності ТОВ "Фирус-Мет 2007".

Листом від 28.09.2016 № 2470/23-02 ГУ ДФС у Запорізькій області повідомило, що СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області закінчено досудове розслідування у кримінальному провадженні яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2014 за № 0000037 за ознаками злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України. По результатах кримінального розслідування прокурор 29.02.2016 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з обвинувальних актом за підозрою ОСОБА_7 за ознаками частини 2 статті 205, частини 3 статті 27 - частини 2 статті 205 та ОСОБА_8, за ознаками статті 27 - частини 1, частини 2 статті 205 КК України. На теперішній час справа знаходиться на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя.

Відносно суб'єкта підприємницької діяльності ТОВ «Фірус Мет», прокурором у порядку, передбаченому статтею 217 КПК України матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження № 0000024. На теперішній час досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженню здійснюється СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області (а.с. 184 Том III).

Також ГУ ДФС у Запорізькій області були надані суду копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальним провадженням № 0000037 та № 0000024 та копію протоколу допиту засновника та директора ТОВ «Фірус-Мет 2007» ОСОБА_9

Як вбачається з протоколу допита свідка від 30.05.2016, ОСОБА_9 підтвердив, що він є засновником ТОВ «Фірус Мет 2007» (з власної ініціативи). Зазначив, що реєстрація підприємства проводилась юристом за довіреністю; що він нікому не доручав здійснювати господарську діяльність від імені ТОВ «Фірус Мет 2007» або представляти інтереси підприємства в банківських установах; що товариство займається купівлею - продажем товарів; що він самостійно здійснював ведення бухгалтерського та податкового обліку та складанням і поданням звітності до контролюючих органів; що він самостійно підписує податкову звітність.

Для повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, ухвалами суду від 25.07.2016, 23.08.2016, 09.11.2016 було викликано в судове засідання в якості свідка для надання пояснень ОСОБА_8 - керівника ТОВ "Босход-5" та ОСОБА_9 - керівника ТОВ "Фирус-Мет 2007".

Судові повістки про виклик до суду вказаних осіб тричі повернулись на адресу суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 184 Том I, а.с. 166-171 Том III).

09.11.2016 на адресу суду засобами факсимільного зв'язку від ГУ ДФС у Запорізькій області надійшла копія протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 21.06.2016.

Зі змісту вказаного протоколу, вбачається, що ОСОБА_8 підтвердила, що з грудня 2014 року та на час надання пояснень є директором та головним бухгалтером ТОВ "Босхор-5"; була призначена на цю посаду рішенням засновників ТОВ «Босхор-5» та наказом по зазначеному підприємству; на час надання свідчень юридичною адресою підприємства було м. Ірпінь, вул. Жовтнева, 9; що вона нікому не доручала здійснювати господарську діяльність від імені ТОВ "Босхор-5" або представляти інтереси підприємства в різних установах; що вона самостійно займалася складанням податкової звітності.

На інші запитання ОСОБА_8 давати відповіді відмовилася, посилаючись на положення статті 63 Конституції України.

Викликані в якості свідків директор ТОВ "Босхор-5" та ТОВ "Фирус-Мет 2007" у судове засідання не з'явились.

Відповідач, у свою чергу, не надав суду жодних доказів вжитих ним заходів з метою забезпечення явки вказаних осіб у судове засідання з метою підтвердження висновків, що були покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Проте це не означає, що суд зобов'язаний взяти на себе тягар доказування та проведення перевірки контрагентів позивача замість сторони у справі - суб'єкта владних повноважень у відносинах з юридичною чи фізичною особою.

У зв'язку з цим суд констатує, що судом за результатами вчинених процесуальних дій у межах своєї компетенції не отримано, а відповідачем не надано жодного належного доказу фіктивності ТОВ «Босхор-5» та ТОВ "Фирус-Мет 2007".

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим вважається, що дії платника, які мають результатами отримання податкової вигоди, є економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності, - достовірними.

Подання платником податковому органові усіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством з питань оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковим органом не доведено, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Обов'язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття податковим органом оспорюваного акта, покладено на такий орган, як це випливає зі змісту частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв'язку з цим при вирішенні в адміністративному суді спору податковою інспекцією мають бути представлені суду докази необґрунтованого виникнення у платника податкової вигоди. Ці докази, як і докази, подані платником, підлягають дослідженню у судовому засіданні у їх сукупності та взаємозв'язку згідно з вимогами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд враховує також і те, що відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти, зокрема, вину посадових осіб ТОВ «Босхор-5» та ТОВ "Фирус-Мет 2007" у фіктивному підприємництві, фальсифікації бухгалтерських чи інших документів, є відповідні судові рішення, що набрали законної сили, зокрема, вирок суду.

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України саме вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Разом з цим, доказів притягнення посадових осіб ТОВ «Босхор-5» та ТОВ "Фирус-Мет 2007" до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений статтею 205 Кримінального кодексу України, контролюючим органом не надано.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що не прийняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об'єктів оподаткування по спірним господарським операціям, засновані виключно на припущеннях відповідача про порушення норм податкового законодавства контрагентами позивача, що ґрунтуються виключно на оцінці непрямих доказів.

Під час розгляду справи відповідач не спростував обставини реального виконання спірних операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, не скористався правами, наданими йому податковим законодавством, для безпосереднього з'ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентами позивача господарських операцій.

Відтак, суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами є формальними та необ'єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Стосовно посилань відповідача, що його контрагенти не подавали до податкового органу звіт форми 1-ДФ та стосовно того, що відповідач не зміг встановити, яким саме підприємством було придбано триптофан та вітамін Е Ровимикс у виробника вказаних продуктів, а також не встановлено, яким підприємством було здійснено імпорт вказаних продуктів на митну територію України, суд зазначає наступне.

Будь-яка неправомірна діяльність контрагентів при укладанні і виконанні господарських договорів, що прямо не пов'язані з досліджуваними господарськими операціями, не може бути єдиною підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки згідно статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Такі висновки суду відповідають рішенню Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", в якому зазначено: якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Аналогічна правова позиція викладена й в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11, в якому зазначено, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Крім того, подібну позицію займав і Верховний Суд України, який у постановах від 11.12.2007 року (справа № 21-1376во06), від 09.09.2008 (справа № 21-500во08), від 01.06.2010 (справа № 21-573во10) та від 31.01.2011 у справі № 21-47а10 дійшов висновку, що "у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту".

Європейський суд, Верховний суд та національне законодавство чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Суд наголошує на важливості правової позиції, висловленої Європейським судом з прав людини у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Тобто, у даному випадку, недобросовісність платника податків має бути встановлена безумовними та недвозначними доказами.

Проте, як вбачається з Акта перевірки і позивач і його контрагенти на час здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані, як юридичні особи у відповідності до чинного законодавства та були платниками податку на додану вартість, що не заперечує відповідач.

Відповідачем в Акті перевірки та під час розгляду справи не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо порушення його контрагентами чинного законодавства.

Суд, оцінюючи спірні фінансово-господарські операції, передусім виходить з того, що юридична відповідальність згідно норм чинного законодавства України є персоніфікованою.

Позивач є сумлінним платником податків і виконував усі вимоги, з якими закон пов'язує право на зменшення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, у зв'язку з чим він не повинен нести відповідальність за своїх контрагентів.

Враховуючи зазначені обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладені між позивачем та ТОВ "Босхор-5", ТОВ "Фирус-Мет 2007" правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданими, факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентами враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення від від 25.01.2016 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 8214,28 грн., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 122, 158 - 163, 167 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 25.01.2016 № та №

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач" судові витрати у сумі 8214 (вісім тисяч двісті чотирнадцять) грн. 28 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.