Справа № 161/17981/15-а
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-ар/161/10/17
У Х В А Л А

03 травня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої -- судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку заяву ОСОБА_2 про розяснення постанови суду від 09.02.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Луцького міськрайонного суду від 09.02.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо перерахунку з 01.07.2012 року ОСОБА_2 пенсії у розмірі 80% від грошового забезпечення. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 у розмірі 83% від грошового забезпечення в розмірі 10016,55 гривень відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII, виплатити недонараховану суму перерахунку з 21 квітня 2015 року та в подальшому виплачувати пенсію з розміру 83% відповідних сум грошового забезпечення.

06.04.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою про розяснення вказаної постанови суду. В заяві просив дати розяснення з наступних питань: 1) З якого часу і на який термін відповідача зобовязано виплачувати йому пенсію у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення (на певний період, чи на весь час виплати призначеної йому пенсії розяснення терміну «в подальшому»). Чи має право ГУПФУ у Волинській області обмежувати, встановлений йому рішенням суду розмір виплати пенсії у розмірі 83% відповідних сум грошового утримання до 70% грошового забезпечення, посилаючись на чинне законодавство, яке вже діяло, як під час розгляду справи, так і винесення судових рішень. 2) Чи зобовязане ГУПФУ у Волинській області виплачувати йому пенсію у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення (із розміру 17 969,30 грн. і 20 271,72 грн.), чи тільки із суми у розмірі 10 016,55 грн. Чи має право ГУПФУ у Волинській області встановлену рішенням суду виплату пенсії у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення, обмежувати її максимальним розміром у сумі 10 740 грн., посилаючись н чинне законодавство, яке вже діяло на час розгляду справи судом.

Позивач в судовому засіданні вимоги заяви підтримав. Вказував на те, йому особисто рішення суду зрозуміле. Однак, відповідач не виконує рішення суду щодо виплати йому пенсії у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення, яке збільшилося, а обмежує його 70 відсотками.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги заяви не визнала. Вказувала на те, що постанова суду є зрозумілою і виконана. ГУПФУ у Волинській області на виконання постанови суду перерахувало позивачу пенсію з 21.04.2015 і виплатило по 15.12.2015 в розмірі, зазначеному у постанові. В звязку зі зміною розміру грошового утримання з 15.12.2015 та з 03.08.2016 для обрахунку пенсії враховувався новий його розмір, однак в звязку з дією Закону України від 27.03.2014 №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» загальний розмір пенсії був обмежений до 70%. Таке обмеження не було предметом розгляду у даній справі і є підставою для іншого позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Статтею 170 КАС України встановлено, що у випадку, коли судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч.2 ст.170 КАС України).

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, розяснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого розяснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Як слідує з розяснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верхового Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», розяснення судового рішення можливе у випадку, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; при цьому суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі розяснення мотивів ухваленого рішення, суд своєю ухвалою відмовляє в розясненні рішення.

З ухваленої судом постанови від 09.02.2016 року вбачається, що рішення суду є конститутивним, самодостатнім і не вимагає тлумачення.

Судом встановлено, що на виконання постанови суду ГУПФУ у Волинській області перерахувало позивачу пенсію з 21.04.2015 і виплатило по 15.12.2015 в розмірі, зазначеному у постанові. В подальшому, звязку зі зміною розміру грошового утримання для розрахунку пенсії враховувався новий його новий розмір з 15.12.2015 17 969,30 грн., з 03.08.2016 20 271,72 грн., як це зазначено в постанові суду.

Разом з тим, з 15.12.2015 розмір пенсії обчислювався виходячи з 70% грошового забезпечення відповідно до Закону України від 27.03.2014 №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», постанов КМУ від 30.09.2015 №763 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31 травня 2012 р. №505» та від 27.07.2016 №488 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови КМУ від 9 грудня 2015 р. №1013».

Тобто, починаючи з 15.12.2015 розмір пенсії позивача зменшувався з врахуванням інших законодавчих норм, ніж ті, які враховувалися судом при ухваленні постанови від 09.02.2016.

Тобто, фактично між сторонами існує новий спір щодо іншого обмеження розміру пенсії позивача, ніж те, яке було предметом розгляду у даній справі.

У поданій заяві заявник фактично ставить питання про зміну рішення суду або внесення у нього нових даних, які не були предметом судового розгляду, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 160, 165, 170 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити з задоволенні заяви ОСОБА_2 про розяснення постанови суду від 09.02.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій