Справа № 826/9592/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9592/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Глущенко Я.Б. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінк! Маккенн Еріксон» на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінк! Маккенн Еріксон» до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 27 травня 2016 року № 4 та № .

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що висновок податкового органу про безтоварність господарських операцій із ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Профпідряд», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» ґрунтується на неналежних доказах та зроблений без перевірки первинних документів.

Під час судового засідання представники позивача підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» задовольнити, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що Головне управління Державної фіскальної служби України у м. Києві провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ «Дашар» за період з 01 лютого по 31 березня 2015 року, ТОВ «Пронто Тівісі» за період з 01 по 28 лютого 2015 року, ТОВ «Атом фільм студія» за період з 01 по 31 березня 2015 року, ТОВ «Лайм Лайт Студія» з 01 по 31 березня 2015 року, ТОВ «Мартіні Шот» за період з 01 по 31 березня 2015 року, ТОВ «Латель» за період з 01 по 31 липня 2015 року, ТОВ «Бабак Студіо» за період з 01 по 31 липня 2015 року, ТОВ «Профпідряд» за період з 01 по 30 квітня 2015 року, ТОВ «Коптос» за період з 01 по 31 серпня 2015 року, ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» за період з 01 по 31 жовтня 2015 року, за результатами якої склало акт від 13 травня 2015 року № 91/26-15-14-04-34620701.

На підставі вказаного акту перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення від 27 травня 2016 року:

- № про нарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 590963 грн. 00 коп.;

- № про нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму788365 грн. 50 коп., з яких 525577 грн. 00 коп. за основним платежем та 262788 грн. 50 коп. - штрафні (фінансові) санкції;

- № про зменшення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 131048 грн. 00 коп.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 27 травня 2016 року № було скасоване в частині донарахувань по операціях за 2015 рік, щодо яких підтверджено здійснення оплати. У зв'язку з цим ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» уточнило позовні вимоги та просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 травня 2016 року № 4 та № .

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем первинні документи є неналежними, оскільки керівники постачальників (ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Профпідряд», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн») заперечують свою причетність до реєстрації та господарської діяльності товариств. Також суд першої інстанції зазначив, що встановлені податковим органом обставини відносно контрагентів позивача свідчать про неможливість здійснення ними господарської діяльності.

Також суд першої інстанції врахував висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21 січня 2011 року у справі 21-37а10, відповідно до якого неналежним чином оформлена (підписана невідомою особою) податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

У вказаній справі висновок про те, що податкові накладні підписані невідомою особою був обґрунтований тим, що Ленінський районний суд м. Луганська рішенням від 21 листопада 2005 року, яке набрало законної сили, встановив, що засновник і керівник малого приватного підприємства «Зетта» до діяльності заснованого ним підприємства відношення не мав, ніяких угод, додаткових угод та податкових накладних не підписував, підприємство за місцем реєстрації не знаходиться.

Також суд першої інстанції при вирішення спору враховував висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11, від 13 січня 2009 року № 21-1578во08, від 08 вересня 2009 року № 21-737во09, відповідно до яких податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності таких товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додатну вартість до податкового кредиту є безпідставними, а виписані податкові накладні не можна вважати належно оформленими документами податкової звітності.

У відповідності до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів під час розгляду та вирішення даної справи враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у вказаних постановах Верховного Суду України, проте вважає, що не у всіх випадках наявні достатні докази того, що податкові накладні підписані особами, які заперечують свою причетність до діяльності суб'єктів господарювання.

Так, відповідно до акту перевірки від 13 травня 2015 року № 91/26-15-14-04-34620701 в ході аналізу податкової інформації було встановлено, що основний вид діяльності ТОВ «Дашар» неспеціалізована оптова торгівля. Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1 квартал 2015 року у штаті товариства працювало 12 осіб. Свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано 25 червня 2015 року з тієї підстави, що до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій внесений запис про відсутність товариства за місцезнаходженням.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві сформовано стосовно ТОВ «Дашар» облікову картку суб'єкта фіктивного підприємництва від 15 травня 2015 року за № 3084/8/26-53-07-03 відповідно до якої згідно протоколу допиту директора і засновника ОСОБА_3 підприємство зареєстровано без її відома та згоди. Допит ОСОБА_3 у якості свідка відбувався у рамках досудового розслідування кримінального провадження від 10 квітня 2014 року № 0000259 за ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України.

Основним видом діяльності ТОВ «Коптос» є діяльність у сфері права. Відповідно до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) за серпень 2015 на підприємстві працювало за штатом - 0 осіб, проте кількість застрахованих осіб, яким нараховані виплати становить 7 осіб. Свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано 30 листопада 2015 року з тієї підстави, що до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій внесений запис про відсутність товариства за місцезнаходженням.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо ТОВ «Коптос» сформовано облікову картку суб'єкта фіктивного підприємництва від 10 грудня 2015 року за № 6022/8/26-55-07-03 відповідно до якої є інформація щодо не причетності керівника ОСОБА_4 до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності на підприємстві.

Яка саме інформація підтверджує зазначену обставину у акті перевірки від 13 травня 2015 року № 91/26-15-14-04-34620701 не вказано.

Основним видом діяльності ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» є будівництво житлових і нежитлових будівель.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» сформовано облікову картку суб'єкта фіктивного підприємництва від 15 грудня 2015 року за №3353/26-15-07-23 відповідно до якої є інформація щодо не причетності керівника ОСОБА_5 до реєстрації та діяльності підприємства.

Яка саме інформація підтверджує зазначену обставину у акті перевірки від 13 травня 2015 року № 91/26-15-14-04-34620701 не вказано.

Основним видом діяльності ТОВ «Латель» є оптова торгівля іншими товарами господарського призначення. Відповідно до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) за липень 2015 на підприємстві рахуються 7 осіб.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/17662/15-к, встановлено, що на території м. Києва діє група осіб, здійснює протиправну діяльність, спрямовану на надання послуг по незаконному формуванню податкового кредиту, підробку документів, створення транзитних підприємств для прикриття власної незаконної діяльності, використання завідомо підроблених документів та пособництво в ухиленні від сплати податків підприємствами вигодонабувачам. В результаті проведеного обшуку, крім іншого, виявлено 116 печаток суб'єктів господарської діяльності, реквізити яких використовувались з метою формування незаконного податкового кредиту з податку на додану вартість та надання послуг по ухиленню від сплати податків для підприємств-вигодонабувачів, зокрема печатку ТОВ «Латель».

Разом з тим, самі по собі вказані обставини не є достатніми доказами того, що керівники ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» не здійснювали підприємницької діяльності та не підписували податкові накладні.

З метою повного з'ясування обставин справи відповідачу було запропоновано надати суду завірені копії документів, на підставі яких був зроблений висновок про те, що керівники зазначених товариств заперечують свою причетність до господарської діяльності. У подальшому, за клопотанням відповідача, відповідні запити направлялися до інших органів, які здійснюють досудове розслідування відповідних кримінальних проваджень.

Судом апеляційної інстанції були зібрані додаткові докази, на підставі яких встановлено:

- у рамках кримінального провадження № 0000259 директор ТОВ «Дашар» ОСОБА_3 була допитана у якості свідка. До матеріалів даної справи приєднана копія зазначеного протоколу, проте неналежної якості, із якої неможливо встановити зміст пояснень свідка. Відповідно до листа Прокуратури Київської області від 16 березня 2017 року № 06/1/2-733вих-17 вказане кримінальне провадження було розпочате за фактом зловживання службовим становищем службовими особами ДК ПАТ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна» та розкрадання останнім державних коштів у особливо великих розмірах. Також у вказаному листі зазначено, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває.

- у рамках кримінального провадження № 0000263 директор ТОВ «Коптос» ОСОБА_4 була допитана у якості свідка. До матеріалів даної справи приєднана копія зазначеного протоколу, згідно якого ОСОБА_4 не було відомо про те, що вона є засновником, директором та бухгалтером ТОВ «Коптос». Свідок пояснила, що реєстрацію товариства та господарської діяльності не здійснювала та нікого не уповноважувала на вчинення таких дій, копію власного паспорта стороннім особам не передавала. Відповідно до листа ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12 квітня 2017 року № 1510/9/26-55-23 вказане кримінальне провадження направлене до Київської місцевої прокуратури № 6 для визначення підслідності. Відомості про фактичні підстави проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні до суду не надані;

- у рамках кримінального провадження № 0000112 директор ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» ОСОБА_5 був допитаний у якості свідка. До матеріалів даної справи приєднана копія зазначеного протоколу, згідно якого ОСОБА_5 дізнався про те, що є посадовою особою товариства від працівників податкової міліції. Також свідок пояснив, що близько трьох років тому він загубив паспорт. Відповідно до листа ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17 березня 2017 року № 953/9/26-56-23 досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває. Відомості про фактичні підстави проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні до суду не надані;

- у рамках кримінального провадження № 0000030 здійснюється досудове розслідування за фактом неправомірних дій службових осіб ТОВ «Латель» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків). Відомості про допит керівника вказаного товариства, а також отримання від нього пояснень щодо непричетності до здійснення господарської діяльності - до суду не надані. Відповідно до листа Генеральної прокуратури України від 21 березня 2017 року № 07/2/1-36616-16 досудове розслідування кримінального провадження № 0000030 триває.

Як раніше зазначалося, Верховний Суд України неодноразово висловлював правову позиції щодо можливості декларування показників податкової звітності на підставі документів, підписаних особою, яка заперечує свою причетність до здійснення господарської діяльності. У постанові від 04 жовтня 2016 року у справі № 810/7161/14 Верховний Суд України зазначив, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. При розгляді конкретної справи суди такі доводи органу влади мають перевіряти та оцінювати.

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів враховує зазначений висновок Верховного Суду України у сукупності з ч. 4 ст. 72 КАС України, згідно якої вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд апеляційної інстанції встановив, що керівники ТОВ «Дашар», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» були допитані у якості свідків у рамках кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких на даний час триває. Відомості про допит керівника ТОВ «Латель» відсутні.

Також колегія суддів враховує, що вказані кримінальні провадження здійснюється за фактами вчинення інших кримінальних правопорушень, ніж фіктивне підприємництво шляхом створення або реєстрації ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» (ст. 205 КК України).

Відповідно, вирок у кримінальній справі, яким було б встановлено чи мало місце створення ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» за грошову винагороду без наміру здійснення господарської діяльності та чи вчинене воно відповідними особами - відсутні.

У зв'язку з цим обставини, встановлені під час розслідування кримінальних проваджень № 0000259, № 0000263, № 0000112 та № 0000030, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, підлягають доведенню в межах даної справи в загальному порядку.

Проте доказів, які б підтверджували обставини, викладені в протоколах допиту свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України, надано не було.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що у матеріалах справи відсутні докази підписання податкових накладних та інших документів від імені ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» особами, які не мають відношення до здійснення господарської діяльності вказаними товариствами.

Відтак, перевірку фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» та вказаними контрагентами слід здійснювати шляхом дослідження та аналізу первинних документів.

Разом з тим, відносно керівника ТОВ «Профпідряд» Печерським районним судом м. Києва був винесений вирок від 09 грудня 2015 року у справі № 757/44864/15-к. Зазначений вирок підтверджує, що ОСОБА_6 20 січня 2015 року, не маючи на меті ведення підприємницької діяльності, зареєстрував на своє ім'я за грошову винагороду суб'єкт підприємницької діяльності - ТОВ «Профпідряд» з метою прикриття незаконної діяльності.

Як раніше зазначалося, відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що з огляду обставини, встановлені вироком Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі № 757/44864/15-к та раніше зазначені правові висновки Верховного Суду України, дії ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» щодо декларування податкового кредиту по правовідносинах із ТОВ «Профпідряд» є незаконними.

У додаткових письмових поясненнях представник позивача вказував на те, що вирок Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі № 757/44864/15-к не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки винесений стосовно керівника ТОВ «Профпідряд» ОСОБА_6, в той час як у період здійснення господарських операцій із ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» керівником зазначеного товариства була інша особа - ОСОБА_7

Суд встановив, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі № 757/44864/15-к винним у фіктивному створенні 20 січня 2015 року ТОВ «Профпідряд» був визнаний ОСОБА_6

Згідно інформації із Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій з 03 березня 2015 року керівником ТОВ «Профпідряд» був ОСОБА_7

Договір № 30/03-15-Д про надання послуг із розміщення рекламних матеріалів був укладений між ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» та ТОВ «Профпідряд» 30 березня 2015 року. Від імені ТОВ «Профпідряд» вказаний договір підписав ОСОБА_6 Податкові накладні та інші первинні документи від імені вказаного товариства були підписані також ОСОБА_6

Представник позивача не надала пояснень щодо підстав підписання договору та первинних документів ОСОБА_6, як директором ТОВ «Профпідряд», після здійснення реєстрації керівником зазначеного товариства іншої особи - ОСОБА_7

З огляду на те, що документи, у тому числі податкові накладні, від імені ТОВ «Профпідряд» були підписані особою, яка визнана винною у здійсненні фіктивного підприємництва, колегія суддів вважає необґрунтованими заперечення представника ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» щодо урахування вироку Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі № 757/44864/15-к.

Перевіряючи фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос», ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» колегія суддів встановила наступні обставини та дійшла до таких висновків.

Між ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» та ТОВ «Дашар» був укладений договір № 23/02-15-1 від 23 лютого 2015 року, відповідно до умов якого ТОВ «Дашар» зобов'язувалося надавати позивачу послуги з розміщення рекламних носіїв відповідно до медіа-планів.

Згідно з п. 2.2 договору № 23/02-15-1 від 23 лютого 2015 року медіа-план містить адресну програму, вартість рекламної кампанії, її термін, опис рекламного сюжету, а також інші умови, за якими сторони досягли згоди.

Відповідно до п. 2.3 вказаного договору адресна програма містить місце розташування рекламних носіїв, їх тип і кількість об'єктів трансляції.

Положеннями розділу 4 договору № 23/02-15-1 від 23 лютого 2015 року передбачено, що приймання-передача рекламних носіїв здійснюється за відповідними актами.

У відповідності до п. 3.1.1 зазначеного договору ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» має право здійснювати контроль за проведенням рекламної кампанії самостійно або із залученням третіх осіб (незалежних компаній, які здійснюють моніторинг розміщення реклами).

Оплата послуг виконавця, згідно з п. 5.5 договору № 23/02-15-1 від 23 лютого 2015 року здійснюється на підставі виставлених рахунків, а приймання-передача наданих послуг, відповідно до п. 7.1 договору, здійснюється за відповідними актами.

Умови договорів, укладених між позивачем та ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» є аналогічними умовам договору № 23/02-15-1 від 23 лютого 2015 року.

На підтвердження фактичного отримання від ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» послуг із розміщення рекламних матеріалів позивач надав суду копії податкових накладних, а також актів здачі-приймання робіт (надання послуг). Відповідно до вказаних документів послуги із розміщення рекламних матеріалів полягали у розміщенні відеоролика на відео-бордах України.

Крім того, представник ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» надав до суду диск із записом відеоролика, який був предметом рекламної кампанії, актів прийому-передачі рекламного відеоматеріалу, додатки до відповідних договорів, у яких викладений зміст рекламної кампанії, медіа-плани, рахунки на оплату.

Також до суду наданий наказ № 05/01-15 від 05 січня 2015 року про призначення відповідального за проведення моніторингу розміщення реклами ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» виконавцями рекламних послуг у 2015 році, а також звіти повноти виконання рекламної кампанії та матеріали фотофіксації.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач належними доказами підтвердив фактичне отримання послуг з розміщення реклами від ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос».

Як на підставу для відмови у задоволенні позову представник відповідача в судовому засіданні посилалася на те, що ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» не були надані до перевірки дозволи на розміщення рекламних матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Процедури з питань розміщення зовнішньої реклами, реклами на транспорті комунальної власності та реклами в ліфтах будинків комунальної власності міста Києва визначені у Порядку розміщення реклами в місті Києві, що затверджений рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року № 37/6253 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.3 Порядку дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу реклами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження зовнішньої реклами, реклами на транспорті, у ліфтах; рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження.

Таким чином, дозвіл на розміщення реклами отримує саме розповсюджувач реклами, в той час як ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» у правовідносинах, що є предметом дослідження, було рекламодавцем.

Умовами відповідних договорів не було передбачено передачу рекламодавцю копій дозволів на розміщення реклами.

За таких обставин посилання відповідача на ненадання ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» до перевірки дозволів на розміщення реклами є необґрунтованими.

Крім того, під час проведення перевірки податковим органом не було перевірено чи здійснювали ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» розповсюдження рекламних матеріалів позивача самостійно чи залучали до виконання таких послуг суб'єктів господарювання, які мають відповідні дозволи.

Між ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» був укладений договір про надання послуг № 30/09-І від 30 вересня 2015 року. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» зобов'язувалося надати позивачу послуги по організації розповсюдження рекламно-інформаційних матеріалів.

Згідно з розділом 2 зазначеного договору у рамках надання послуг виконавець зобов'язується розробити дизайн флаєрів, виготовити їх у кількості 245000 штук, провести підбір та інструктаж персоналу для надання послуг, координувати роботу персоналу, організувати зберігання та транспортування матеріалів, забезпечити домовленість з точками розповсюдження рекламних матеріалів.

Положеннями п. 2.2.2 договору № 30/09-І від 30 вересня 2015 року було передбачено, що ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» здійснює затвердження дизайн-макету рекламно-інформаційних матеріалів.

На підтвердження фактичного отримання від ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» зазначених послуг позивач надав суду податкову накладну, акт здачі-приймання робіт (надання послуг), додаток до договору № 30/09-І від 30 вересня 2015 року, у якому сторони визначили адресну програму роботи персоналу.

Також позивач надав докази затвердження макету флаєра, приймання-передачі такого флаєра та примірники виготовлених флаєрів. Такі дії були оформлені вчиненням відповідних написів на копії дизайн-макету флаєра, що скріплені підписами керівників та печатками ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» і ТОВ «Ірбіс Корпорейшн».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач належними доказами підтвердив фактичне отримання послуг по організації розповсюдження рекламно-інформаційних матеріалів від ТОВ «Ірбіс Корпорейшн».

Під час апеляційного розгляду справи представник відповідача заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що зазначені у акті перевірки від 13 травня 2015 року № 91/26-15-14-04-34620701 види діяльності ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» не відповідають змісту укладених договорів із позивачем.

Разом з тим, у акті перевірки від 13 травня 2015 року № 91/26-15-14-04-34620701 зазначений лише один із видів діяльності вказаних товариств, який є основним, що не виключає можливість здійснення ними інших видів діяльності, у тому числі з розповсюдження реклами.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що податкові повідомлення-рішення у частині нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість по правовідносинах із ТОВ «Профпідряд» є законними і обґрунтованими.

Натомість підстави для нарахування ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» додаткових зобов'язань по правовідносинах із ТОВ «Дашар», ТОВ «Латель», ТОВ «Коптос» та ТОВ «Ірбіс Корпорейшн» у відповідача були відсутні.

Відповідно до акту перевірки від 13 травня 2015 року № 91/26-15-14-04-34620701 позивач задекларував податковий кредит по правовідносинах із ТОВ «Профпідряд» у розмірі 166041 грн. 00 коп.

Згідно з розрахунком податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до вказаного акту перевірки, до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

Відтак, податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 249061 грн. 50 коп., з яких 166041 грн. 00 коп. - основне зобов'язання та 83020 грн. 50 коп. - штрафні (фінансові) санкції, були нараховані позивачу правомірно.

У зв'язку з цим позовні вимоги ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» підлягають задоволенню у частині скасування податкових повідомлень-рішень від 27 травня 2016 року № - у повному обсязі та від 27 травня 2016 року № 4 у частині нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 539304 грн. 00 коп., з яких 359536 грн. 00 коп. за основним платежем та 179768 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 06 вересня 2016 року, є підставами для її скасування з прийняттям нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Сінк! Маккенн Еріксон» задовольнити частково, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року - скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінк! Маккенн Еріксон» - задовольнити частково.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінк! Маккенн Еріксон» - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 27 травня 2016 року № - у повному обсязі та від 27 травня 2016 року № 4 у частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Сінк! Маккенн Еріксон» податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 539304 грн. 00 коп., з яких 359536 грн. 00 коп. за основним платежем та 179768 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінк! Маккенн Еріксон» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.Б. Глущенко

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 28 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Глущенко Я.Б.

Файдюк В.В.