Справа № 185/9460/16-а(2-а/185/57/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2017 рокусправа № 185/9460/16-а(2-а/185/57/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 05 липня 2016 року з урахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 13 грудня 1988 року по 30 вересня 2000 року, з 01 жовтня 2000 року по 25 вересня 2006 року як водія міського пасажирського транспорту (автобусів).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що записами трудової книжки підтверджена праця позивача з 13.12.1988 року по 30.09.2000 року на посаді водія другого класу автомобільної колони № 3 Павлоградського АПТ, а з 01.10.2000 року по 25.09.2006 року - водія першого класу ЗАт «Павлоградське АТП».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, натомість, для підтвердженні спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, яка не була надана позивачем. Записи, що позивач працював водієм на міських маршрутах в трудовій книжці відсутні.

Позивачем надано до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності записів в трудовій книжці - надається уточнююча довідка для підтвердження спеціального трудового стажу, однак записи і трудовій книжці підтверджують стаж роботи. Професія «водій міського пасажирського транспорту» не передбачена нормативними актами, та не належить до категорії із шкідливими і важкими умовами праці, проведення атестації робочих місць за умови праці на посаді водія міського пасажирського транспорту після 20.08.1992 року не вимагається.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки в наданих документах відсутня інформація, яка б свідчила про роботу позивача в якості водія саме великовантажних автомобілів, зайнятого у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв та водія міського пасажирського транспорту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до п «з» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовантажних автомобілів, зайнятих в технологічному процесі важких та шкідливих виробництв, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 вищевказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутності необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Також, п. 18 даного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Із записів в трудовій книжці вбачається, що позивач працював з 13 грудня 1988 року по 30 вересня 2000 року водієм другого класу автомобільної колони №3 Павлоградського АТП 11208, з 01 жовтня 2000 року по 25 вересня 2006 року водієм першого класу ЗАТ «Павлоградське АТП».

При цьому, згідно архівної довідки від 23.08.2016р., за період роботи позивача, його повна зайнятість на підприємстві підтверджується наказами з особового складу, табуляграмами, особовою карткою. Також, у довідці зазначено, що заробітна плата за вищезазначений період нараховувалась по табуляграмам, тому професію, доплати за шкідливі умови праці та інші види оплати праці архівний відділ розшифрувати не має можливості у зв'язку з відсутністю розшифровок кодів в табуляграмах.

Отже, період роботи позивача з 13 грудня 1988 року по 30 вересня 2000 року, з 01 жовтня 2000 року по 25 вересня 2006 року підлягає зарахуванню до стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що враховуючи, що позивач досяг віку 55 років, має стаж роботи не менше 25 років, у тому числі більше 16 років на роботах, зазначених у п."з" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вимоги позивача про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії, зарахування до пільгового стажу періоду роботи водієм та про зобов'язання відповідача призначити пенсію, підлягають задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак