Справа № 287/12/17-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стратович О.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" травня 2017 р. Справа № 287/12/17-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від "26" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 4 БУПП в м.Житомир-ДПП лейтенант поліції Постовенського Ігоря Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до інспектора роти № 4 БУПП в м.Житомир-ДПП лейтенанта поліції Постовенського Ігоря Олександровича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії АР №145816 від 20.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано позивачу час для виправлення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали суду.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом вимог закону, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що при поданні позовної заяви ОСОБА_3 не сплатив судовий збір, як того вимагає ч.3 ст.106 КАС України, відповідно до Закону України «Про судовий збір». Підстав для звільнення позивача від сплати судового збору суд не знайшов.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (стаття 67 Конституції України).

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

Частина 2 статті 3 цього ж Закону містить перелік об'єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 - перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28.11.2013 р. № 12-рп/2013 зазначив, що "гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 р. №R (81) 7: "У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (пп.12 п.D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України".

Норми статті 171-2 КАС України встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Питання справляння судового збору, крім Закону України "Про судовий збір", регулюється іншим законодавством.

У ч.4 ст.288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень ст.287 КпАП у поєднанні із ч.4 ст.288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

На час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, як зазначено вище, встановлені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до положень ст.ст.3, 4, 5 Закону України "Про судовий збір" серед осіб, які мають сплачувати судовий збір або мають пільги щодо його сплати, та об'єктів справляння судового збору немає таких, які би мали його сплачувати за подання заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, та які би постанову про адміністративне правопорушення відносили до об'єктів справляння судового збору. У взаємозв'язку із ст.288 КУпАП цей Закон не встановлює підстав, умов, вимог, пільг щодо сплати судового збору чи державного мита органом (посадовою особою), який наклав адміністративне стягнення і який з огляду на своє процесуальне становище відповідача не підпадає і не може підпадати під категорію суб'єктів, що можуть оскаржити своє ж рішення про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, статей 2, 3, 4 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору, так як КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України для залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.204 КАС України, ухвала Олевського районного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від "26" січня 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/ ОСОБА_3 АДРЕСА_1