Справа № 813/2737/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року справа № 813/2737/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Мергель І.Р.,

за участю:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення, -

встановив:

фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, Залізнична ОДПІ), у якому згідно заяви про зміну (уточнення) позовних вимог просить суд визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 20.07.2016 № Ф - 3, рішення про застосування штрафних санкцій від 19.07.2016 № 3 та податкові повідомлення-рішення від 10.06.2016 № , № 001011303, № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 25.05.2016 № 766/13-03-13-03/НОМЕР_3 є безпідставними, оскільки у підприємства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують понесені витрати та отримані доходи, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Вважає, що податкова вимога, рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подали додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що при перевірці ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 встановлено включення до податкових декларацій перекручених даних, порушень встановленого порядку ведення обліку доходів і витрат, а саме, неведення Книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2015. ФОП ОСОБА_1 включено витрати за результатами первинних документів (чеків) представлених до перевірки, що підтверджують факт оплати за паливно-мастильні матеріали платником товарів/послуг, у 2014 році загальна сума становить 11132,88 грн, без ПДВ 9276,83 грн, у 2015 році загальна сума становить 33605,21 грн, без ПДВ 28003,22 грн. Стверджує, що ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано подорожні листи та акти списання ПММ, згідно яких підприємець вираховував витрати на паливно-мастильні матеріали, відповідно не встановлено кількість паливно-мастильних матеріалів, витрачених при здійсненні підприємницької діяльності і немає можливості обчислити їх вартість для включення до складу витрат. Також, до перевірки не представлено первинні документи, що підтверджують здійснення ФОП ОСОБА_1 витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 на суму 350502,2 грн, в т.ч. за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 на суму 213362,6 грн та за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 137139,7 грн. Вважає, що оскаржувані податкова вимога, рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення винесені правомірно і підстав для їх скасування немає.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення позивача, представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Залізничною ОДПІ проведено перевірку ОСОБА_1 (РНОК НОМЕР_3) щодо своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, про що 25.05.2016 складено акт № 766/13-03-13-03/НОМЕР_3 (далі - акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення:

- вимог п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 4 ч. 2 ст. 6, ч. 1 п. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8, ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено суму єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 на загальну суму 133009,29 грн, в т.ч. за 2014 рік в сумі 75825,41 грн та 2015 рік в сумі 57183,88 грн;

- п. 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, (із змінами та доповненнями), в частині неведення обліку доходів та витрат за 2014 рік та 2015 рік;

- п. 177.1, п. 177.2, 177.4. ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010№ 2755-VІ (із змінами та доповненнями) в частині перекручення даних в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік та 2015 рік, що привело до несплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 61473,91 грн, в т.ч. 2014 рік - 35007,91 грн, 2015 рік - 26466,0 грн;

- п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1, ст. 163 п. 16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, (із змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 2253,51 грн;

- р. ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.01.2011 за № 46/18784, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодекс) України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в частині неподання до ДПІ про суми доходів нарахованих (виплачених) на користі суб'єктів господарської діяльності - фізичних осіб з0а перший, третій квартал 2014 року та перший квартал 2015 року.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем винесено податкову вимогу від 25.05.2016 № Ф - 3 на суму 133009,29 грн.

Вказана вимога оскаржена позивачем в адміністративному порядку. За результатами такого Головне управління ДФС у Львівській області скасувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 25.05.2016 № Ф - 3 в частині визначення донарахованої суми з єдиного внеску у розмірі 5405,88 та зобов'язано Залізничну ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області винести нову вимогу.

Залізничною ОДПІ 20.07.2016 винесено податкову вимогу № Ф - 3 на суму 127603,41 грн.

10.06.2016 Залізничною ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 76842,38 грн, з яких 61473,91 грн - основне зобов'язання, 15368 грн - штрафна (фінансова) санкція;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 510,00 грн, з яких 0 грн - основне зобов'язання, 510 грн - штрафна (фінансова) санкція;

- № 001011303, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 2586,88 грн, з яких 2253,51 грн - основне зобов'язання, 563,37 грн - штрафна (фінансова) санкція;

- рішення від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій.

Вказане рішення від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій оскаржене позивачем в адміністративному порядку. За результатами такого Головне управління ДФС у Львівській області скасувало рішення від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій частково в сумі 540,59 грн.

Залізничною ОДПІ 20.07.2016 винесено рішення від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій.

Не погодившись із вимогою від 20.07.2016 № Ф - 3, рішенням про застосування штрафних санкцій від 19.07.2016 № 3 та податковими повідомленнями-рішеннями від 10.06.2016 № , № 001011303, № . позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп. 162.1.1 п.162.1 ст. 163 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1 витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2 витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3 суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4 інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Крім того, відповідно до п. 16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 до 31.12.2015 книги обліку доходів і витрат не вів.

Як ствердив позивач у судовому засіданні така книга не була надана до перевірки, оскільки була ним втрачена.

У ході судового розгляду позивач відновив книгу обліку доходів і витрат за 2014-2015 роки та долучив до матеріалів справи копію витягу із книги, проте така судом не береться до уваги, оскільки не була представлена до перевірки, а також не надані усі підтверджуючі документи щодо сум зазначених у книзі.

Відповідно до наданих до перевірки документів, а саме банківських виписок ЗГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» ФОП ОСОБА_1 здійснював оплату за придбаний товар постачальникам, послуги банку, послуги ПП «ВНВ-Аудит», єдиний соціальний внесок за кожний поточний календарний місяць.

Крім цього ФОП ОСОБА_1 здійснював оплату готівкою:

- за надані будівельні послуги торговій компанії С.К.Д.Т. в квітні 2014 року на суму 84800,0 грн без ПДВ (29.04.2014 - 5600,0 грн, 28.04.2014 - 9900,0 грн, 14.04.2014 19900,0 грн, 24.04.2014 - 9900,0 грн, 23.04.2014 - 9900,0 грн, 22.04.2014 - 9900,0 грн, 21.04.2014 - 19900,0 грн, 18.04.2014 - 9900,0 грн) та інші витрати (госп. витрати) на суму 6049,9 грн та у 2015 році на суму 1340,0 грн.

Всього витрати за даними перевірки у 2014 році становлять 649638,81 грн, а саме витрати понесені на придбання товару в сумі 548155,07 грн, інші витрати (послуги банку, послуги ПП «ВНВ-Аудит» (37527378), будівельні послуги, єдиний соціальний внесок, господарські витрати) в сумі 101483,74 грн.

Всього витрати за даними перевірки у 2015 році становлять 708114,54 грн, а саме витрати понесені на придбання товару в сумі 680551,15 грн, інші витрати (послуги банку, послуги ПП «ВНВ-Аудит» (37527378), єдиний соціальний внесок, господарські витрати) в сумі 27563,39 грн.

Крім цього ФОП ОСОБА_1 включено до витрат за результатами первинних документів (чеків) представлених до перевірки та доданих до матеріалів справи, що підтверджують факт оплати за паливно-мастильних матеріалів платником товарів/послуг, у 2014 році на загальну суму 11132,88 грн, без ПДВ 9276,83 грн, у 2015 році на загальну суму 33605,21 грн, без ПДВ 28003,22 грн.

Первинним документом для списання фактично витрачених паливно-мастильних матеріалів є подорожній лист.

Списання паливно-мастильних матеріалів здійснювалось згідно з фактичною вартістю витрачених паливно-мастильних матеріалів з урахуванням норм витрат, наведених у наказі Мінтрансу від 10.02.1998 № 43 "Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті".

ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надав подорожні листи, згідно яких підприємець вираховував витрати на паливно-мастильні матеріали. Відповідно не можливо встановити кількість паливно-мастильних матеріалів, втрачених при здійсненні підприємницької діяльності і немає можливості обчислити їх вартість для включення до складу витрат.

Таким чином, до витрат фізичної особи - суб'єкта господарювання, платника ПДВ, який здійснює неспеціалізовану оптову торгівлю будівельними товарами, можливе включення сум витрат, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням паливно-мастильних матеріалів, за умов використання таких товарів і послуг в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності, що відображають реальність господарської операції за наявності їх і документально оформлення та підтвердження відповідних витрат та відображення їх в і бухгалтерському та податковому обліку.

Щодо наданих до матеріалів справи чеків на заправку автомобільного транспорту суд зазначає, що з таких чеків видно, що підприємець придбавав як дизельне паливо, так і бензин.

Проте, до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів (техпаспорти тощо), які б підтверджували використання автотранспорту саме ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності.

Так як відсутні документи, які свідчать про здійснення перевезень покупцям, постачальникам, операції по списанню пального в сумі без ПДВ 9276,83 грн - 2014 року, в сумі без ПДВ 28003,22 грн за 2015 рік не підтверджено належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, отже відсутня підстава для включення їх вартості до складу витрат.

У декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 ФОП ОСОБА_1 задекларовано витрати у сумі 872278,14 грн. Фактично за даними перевірки сума витрат, безпосередньо пов'язаних з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та документально підтверджених, визначена в розмірі 649638,81 грн, а саме витрати понесені на придбання товару в сумі 548155,07 грн, інші витрати у сумі 101483,74 грн.

У декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_1 задекларовано витрати в сумі 873257,46 грн. Фактично за даними перевірки сума витрат, безпосередньо пов'язаних з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та документально підтверджених, визначена в розмірі 708114,54 грн, а саме витрати понесені на придбання товару в сумі 680551,15 грн, інші витрати в сумі 27563,39 грн

У ході перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено включення до складу витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей витрати та інших витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 на суму 350502,2 грн, в т.ч. за період 01.01.2014 по 31.12.2014 на суму 213362,6 грн та за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 137139,7 грн до перевірки не представлено первинні документи, то підтверджують факт понесення та оплати даних витрат, а саме: банківські виписки, платіжні доручення, фіскальній чеки або інші документи, які підтверджують фактичну сплату коштів за товар.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів. До перевірки не представлено первинні документи, що підтверджують здійснення ФОП ОСОБА_1 витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 на суму 350502,2 грн в т.ч. за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 на суму 213362,6 грн та за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 137139,7 грн.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 встановлено заниження на суму 165142,92 грн, оскільки проведеною перевіркою за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподаткованого доходу на суму 165142,92 грн, що призвело до включення до декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік перекручених даних, чим порушено п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення бази оподаткування військовим збором, встановлено порушення вимог п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1, ст. 163 п. 16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 2253,51 грн.

Судом встановлено, що подані позивачем первинні документи містять суперечливі відомості щодо змісту спірних операцій.

Суд зазначає, що відповідно до долучених до матеріалів справи видаткових накладних, банківських платіжок, і прибуткових (касових ордерів за 2014- 2015 р.р. вбачається обсяг витрат за 2014 рік в сумі 837762,74 грн, а за 2015 рік в сумі 763302,89 грн, в той час як самостійно заявлені суми витрат в деклараціях становлять за 2014 рік - 872278,14 грн, а за 2015 рік - 873257,46 грн.

Отже з наведених даних долучені первинні документи не можуть підтвердити понесені витрати.

Крім того відповідно до наданих документів та зазначених порушень в акті перевірки, вбачається, що різниця практично полягає в господарських операціях з ФОП ОСОБА_4 щодо придбання товаро-матеріальних цінностей (фарби, відра, та ін.) та юридичних послуг, за які відбувався готівковий розрахунок, також з приватним підприємством «Торговою компанією С.К.Д.Т.» за договором від 01.03.2014 № 01/03/01 про надання юридичних послуг, де директором та засновником є ОСОБА_4, у якої в той самий час придбавались ідентичні послуги.

Крім того позивачем не надано до матеріалів справи усіх документів, які підтверджують здійснення господарських операцій із ФОП ОСОБА_4, ПП «ТК С.К.Д.Т.», а також доказів, які підтверджують використання таких послуг у власній господарській діяльності.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

В даному випадку суд не приймає до уваги надані позивачем докази в підтвердження здійснення господарських операцій, вважає не доведеним здійснення цих операцій, та як наслідок правомірним висновок податкового органу про завищення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержаним доходом за 2014 -2015 рр.

Що стосується позовних вимог в частині скасування рішення Залізничної ОДПІ від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, то вони також підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до Закону України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - № 2464), визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону № 2464 для фізичних осіб - підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок установлюється у розмірі 34,7 відсотка суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, в якому отримано дохід (прибуток).

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, зобов'язані оплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Згідно п. 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону № 2464).

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Актом перевірки від 25.05.2016 № 766/13-03-13-03/НОМЕР_3 встановлено порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 на загальну суму 133009,29 грн, в т. ч. за період:

- з 01.01.2014 по 31.12.2014 на суму 75825,41 грн;

- з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 57183,88 грн.

Як вбачається з рішення Залізничної ОДПІ від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 12760,33 грн, за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Тобто, заниження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок, призвело до застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 12760,33 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Залізнична ОДПІ законно, обґрунтовано, на підставі і у межах повноважень прийнято рішення від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Враховуючи викладене, а також факт, що судом встановлено правомірність рішення від 19.07.2016 № 3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування вимоги від 21.04.2016 № 1226-13.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності вчинених ним дій та прийнятих оскаржуваних рішень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 94 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 03.05.2017.