Справа № 804/5540/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

31 серпня 2016 р. Справа № 804/5540/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення, -

ВСТАНОВИВ

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби праці України у Дніпропетровській області в якому позивач просить:

визнати дії Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області зі складання та затвердження Акту проведення спеціального повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 2 березня 2005 року о 7 год. 50 хв. на ПАТ «ДАЗ» з ОСОБА_2, від 03 лютого 2016 року неправомірними;

скасувати Акт проведення спеціального повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 2 березня 2005 року о 7 год. 50 хв. на ПАТ «ДАЗ» з ОСОБА_2, затверджений «03» лютого 2016 р.;

зобов'язати Головне управління Державної служби праці України у Дніпропетровській області повторно скликати комісію з розслідування та скласти акт за формою Н-1, визнавши раптове погіршення стану здоров'я ОСОБА_2 нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 3 КАС зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом першим частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається зі справи, що розглядається, оспорювані акти складено спеціальною комісією з розслідування нещасного випадку, до складу якої увійшли не лише представники органів державної влади. При цьому вказана комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок на виробництві та склала відповідні акти, тому вони не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

За змістом ст. ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про охорону праці", п. п. 10, 14, 54 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 "Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Зазначена комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку.

Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.

Таким чином, вимоги щодо скасування акту за формою Н-5, складеному за наслідками розслідування нещасного випадку, що трапився з потерпілим 02 березня 2005 року, та зобов'язання скласти акт за формою Н-1, підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

Ті ж доводи містяться в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2011 року.

Саме до цього зводяться правові висновки, висловлені Верховним Судом України в постанові від 28 листопада 2011 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїх рішеннях від 17 квітня 2013 року у справі №6-29цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі №805/3980/15-а.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування Акту проведення спеціального повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 2 березня 2005 року о 7 год. 50 хв. на ПАТ «ДАЗ» з ОСОБА_2, затверджений «03» лютого 2016 р. та зобов'язання Головного управління Державної служби праці України у Дніпропетровській області скласти акт за формою Н-1, визнавши раптове погіршення стану здоров'я ОСОБА_2 нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, що відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби праці України у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про скасування Акту проведення спеціального повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 2 березня 2005 року о 7 год. 50 хв. на ПАТ «ДАЗ» з ОСОБА_2, затверджений «03» лютого 2016 р. та зобов'язання Головного управління Державної служби праці України у Дніпропетровській області скласти акт за формою Н-1, визнавши раптове погіршення стану здоров'я ОСОБА_2 нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Єфанова