Справа № 805/3908/16-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 р. Справа №805/3908/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 год. 40 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод про стягнення коштів з рахунків у банках платника податку на суму податкового боргу у розмірі 4 301 831 грн. 54 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод про стягнення коштів з рахунків у банках платника податку на суму податкового боргу у розмірі 4 301831 грн. 54 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що відповідач має податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 4 301 831 грн. 54 коп., який виник у звязку з несплатою відповідачем податкових зобовязань, визначених у податкових деклараціях з плати землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № НОМЕР_1 від 16.02.2015 року та № НОМЕР_2 від 08.02.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача про задоволення позовних вимог заперечував, через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву у яких зазначив, що підприємством подано до податкового органу уточнюючий розрахунок, у відповідності до чого відсутня податкова заборгованість, крім того ухвалою Вищого адміністративного суду від 28.02.2017 року скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 року та залишено в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року про задоволення позовних вимог ПАТ Дружківський машинобудівний завод та скасування податкової вимоги форми Ю № 29-25 від 14.01.2015 року, отже відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем заборгованості. З огляду на вищевикладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство Дружківський машинобудівний завод зареєстровано в якості юридичної особи, включено до ЄДРПОУ за №00165669, знаходиться на податковому обліку Державній податковій інспекції у м. Дружківці Головного Управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що 16.02.2015 року відповідачем до податкового органу подана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № НОМЕР_1 за 2015 рік та № НОМЕР_2 від 08.02.2016 року за 2016 рік. Термін сплати до 30 числа кожного місяця поточного року.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), який відповідно до пункту 1.1 статті 1 цього Кодексу регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли в період виникнення спірних відносин.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1. ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, визначених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до статті 269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

Згідно ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Нормою п. 287.3 ст. 287 ПК України, передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як видно з матеріалів справи, відповідачам подано податкову декларацію з плати за землю, у якій самостійно визначено річну суму орендної плати за землю, що підлягає сплаті за даними платника.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

За приписами п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідачем 31.01.2017 року до податкового органу надано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік в якій уточнено розрахунок податкового зобов'язання у сумі 6 945 037,95 грн. та за 2016 рік в якій уточнено розрахунок податкового зобов'язання у сумі 9 886 104, 65 грн.

Відповідно до вимог п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Положеннями п. 37.3 ст. 37 ПК України передбачено, що підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідачем, на підтвердження припинення спірного податкового зобовязання щодо сплати земельного податку, до податкового органу направлено лист від 01.02.2017 року № 09/02 з поясненнями, що уточнюючі розрахунки з плати за землю були надані згідно ст. 6 Закону № 1669-VII.

Отже, відповідач скористався правом на пільгу по сплаті орендної плати на землю, як платник що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції та звітував до податкового органу за 2016 рік з урахуванням пільги, встановленої ст. 6 Закону № 1669-VII.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу форми Ю від 14.01.2015 року № 29-25 відповідно до якої станом на 13 січня 2015 року сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобовязаннями становила 47521183,16 грн., у тому числі податок на прибуток у розмірі 37677067,21 грн., авансові внески з податку на прибуток у розмірі 7067076,08 грн. та орендна плата з юридичних осіб у розмірі 2777040,17 грн.

Відповідач не погодившись з вимогою, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного Управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги від 14.01.2015 року № 29-25.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року у справі № 805/3232/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС в Донецькій області про скасування податкової вимоги від 14 січня 2015 року № 29-25 позов задоволено у повному обсязі. Скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС в Донецькій області від 14 січня 2015 року № 29-25.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року у справі № 805/3232/15-а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року у справі №805/3232/15-а скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2017 року постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року скасовано та залишено в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом в ході розгляду справи №805/3232/15-а було встановлено, що відповідач не довів правомірність спірної податкової вимоги зокрема визначену вимогою суму податкового боргу з орендної плати за землю у розмірі 4 301 831, 54 грн.

Відповідно до п.60.1.4 п.60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судом встановлено, що станом на момент розгляду даної справи жодної нової податкової вимоги про сплату заборгованості з плати за землю за спірний період позивачем складено та направлено на адресу відповідача не було.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що податкова вимога форми Ю від 14.01.2015 року № 29-25 є відкликаною, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод про стягнення коштів з рахунків у банках платника податку на суму податкового боргу у розмірі 4 301 831 грн. 54 коп. відмовити у повному обсязі.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 24 квітня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 03 травня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.