Справа № 299/662/17
Суддя: Кашуба А. В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________
Справа № 299/662/17
Номер рядка звіту 18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Кашуби А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чернянчук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до молодшого інспектора взводу №3 взводу супроводу РПОП ГУНП в Закарпатській області Феделещак Іллі Васильовича про визнання протиправною постанови серії БР №375225 по справі про адміністративне правопорушення від 06.03.2017 року,

В С Т А Н О В И В :

09.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до молодшого інспектора взводу №3 взводу супроводу РПОП ГУНП в Закарпатській області Феделещак І.В. про визнання протиправною постанови серії БР №375225 по справі про адміністративне правопорушення від 06.03.2017 року.

Свій позов мотивував тим, що 06.03.2017 року молодшим інспектором взводу №3 взводу супроводу РПОП ГУНП в Закарпатській області Феделещак І.В. винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень. Вказану постанову вважає незаконною з наступних підстав: позивач у складі групи реагування патрульної поліції, 06.03.2017 року, в якості водія службового автомобілю ВАЗ 2107, спеціальний номерний знак НОМЕР_1, здійснив виїзд за повідомленням гр. ОСОБА_4, мешканця АДРЕСА_1, про те, що в ніч на 06.03.2017 року невідомі особи пошкодили вікна його будинку за місцем проживання. Після фіксації правопорушення, під час повернення службового автомобіля до Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, службовий транспортний засіб, в порушення ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було безпричинно зупинено працівниками ГУНП в населеному пункті с. Н.Село, Виноградівського району по вул. Центральній, приблизно о 14 годині 06.03.2017 року. Вважає, що поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної наведеній статті Закону. В порушення норми Закону інспектором Феделещак І.В. не проінформовано його про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Таким чином, в разі незаконних та безпідставних дій інспектора Феделещак І.В. при зупинці транспортного засобу всі інші дії, в тому числі, щодо оформлення правопорушення, є незаконними. На незаконну вимогу інспектора Феделещак І.В. пред'явити реєстраційний документ на транспортний засіб позивачем було повідомлено, що такі документи на руки не видаються та зберігаються в ГУНП в Закарпатській області. Не зважаючи на пояснення позивача, які свідчать про відсутність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 126 КУпАП, інспектором Феделещак І.В. на місці зупинення службового транспортного засобу винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень. Враховуючи вищенаведені факти, просить суд визнати неправомірними дії відповідача по протиправному притягненню його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, визнати протиправною та скасувати постанову відповідача - молодшого інспектора взводу №3 взводу супроводу РПОП ГУНП в Закарпатській області Феделещак І.В., серії БР №375225 від 06.03.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень. Судові витрати просить покласти на відповідача.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається, і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч. 1 ст. 71 КАС України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутись із адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси в сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В судовому засідання встановлено, що постановою серії БР №375225 від 06 березня 2017 року, винесеною молодшим інспектором взводу №3 взводу супроводу РПОП ГУНП в Закарпатській області Феделещак І.В., позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.9).

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів суд констатує, що правовідносини, які їм відповідають, врегульовані нормами КУпАП.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ухвалою суду від 09.03.2017 року відповідачу було запропоновано надати свої письмові заперечення та посилання на докази, якими він обґрунтовується, проте останній своїм правом не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій та рішень.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення - ст.254, ст.256, ст.ст.248, 249, п.5 ч.1 ст.278, ст.268, ст.276, 279, 283, 284, 258 КУпАП встановлено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративні правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз'яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Перевіряючи оскаржувану постанову серії БР №375225 від 06 березня 2017 року, на відповідність визначеним ч.3 ст.2 КУпАП критеріям, суд на підставі встановлених під час судового розгляду фактів дійшов висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст.245, 279, 280 КУпАП - формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст.268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Також, у відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст.280 КУпАП відповідачем виконані не були.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Проте, відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною

третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише Законом.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, передбачено ст. 126 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення, проте працівником поліції в порушення вказаних вимог протокол складено не було.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Перед тим як винести постанову поліцейський повинен спочатку розглянути справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог статей 276, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення, інакше така постанова вважатиметься незаконною.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У пунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У пункті 2.4. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 роз'яснено, що аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України роз'яснив, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення правопорушення» мають різне значення. Перше означає місце, де було вчинено адміністративне правопорушення, а друге - місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів статті 278 КУпАП, пункту 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 розд. ІІІ Інструкції).

Таким чином, враховуючи те, що при винесенні постанови та накладанні на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектором порушені вимоги ст.ст. 245,280 КУпАП, так як він не вжив необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і, як наслідок, до винесення незаконної постанови.

Крім того, відповідачем на якого законом покладено обов'язок доведення правомірності своїх дій, не надано суду яких-небудь належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що дає підстави вважати, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження у справі, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тобто вказана стаття містить вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу. Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було поінформовано водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а отже працівник поліції діяв з перевищенням наданих йому законом повноважень.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушено права особи, що притягається до адмінвідповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Таку ж правову позицію висловив і Європейський суд з прав людини у рішенні від 21.10.2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» № 17444/04, де звернув увагу на те, що коли проміжок часу з моменту вчинення правопорушення до розгляду протоколу не перевищував декількох годин, то особа була позбавлена можливості належним чином ознайомитися з висунутим проти неї обвинуваченням та доказами, а звідси адекватно їх оцінити і розробити юридичну стратегію свого захисту, що є порушенням права на захист.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Отже, суд приходить до висновку, що притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою серії БР №375225 від 06 березня 2017 року відбулося із порушенням процедури, встановленої законом, що призвело до порушення його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та це є достатньою підставою для визнання дій посадової особи, що вирішувала питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, неправомірними, а постанову протиправною.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 8, 9, 14-1, 121, 213, 222, 251, 252, 258, 276, 277, 278, 279, 280, 283, 284, 2 85, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 104, 105, 106, 107, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до молодшого інспектора взводу №3 взводу супроводу РПОП ГУНП в Закарпатській області Феделещак Іллі Васильовича про визнання протиправною постанови серії БР №375225 по справі про адміністративне правопорушення від 06.03.2017 року - задовольнити повністю.

Визнати дії молодшого інспектора взводу №3 взводу супроводу РПОП ГУНП в Закарпатській області Феделещак Іллі Васильовича неправомірними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №375225 від 06 березня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень 00 копійок судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя А. В. Кашуба