Справа № 2-а-17/09/2117
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2011 р.Справа № 2-а-17/09/2117

Категорія: 10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Непомняща Н.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2008 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення недоотриманої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом у якому ставить вимоги до УПСЗН Новокаховської МР Херсонської області, а саме: - визнання відмови у нарахуванні та виплаті державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку неправомірною; - стягнення з відповідача недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з 01.04.2007 року по 30.10.2008 року, в розмірі 7324,96 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивач на підставі ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми»має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Однак відповідач проводив виплату названої допомоги в значно меншому розмірі, що суперечить Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року.

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2008 року позовні вимоги задоволено. Визнано відмову УПСЗН Новокаховської МР Херсонської області у нарахуванні та виплаті позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми»на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з УПСЗН Новокаховської МР Херсонської області на користь позивача недоотриману допомогу здійснити перерахунок та виплатити позивачу недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з 01.01.2007 року по 01.11.2008 року, в розмірі 7867,50 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, УПСЗН Новокаховської МР Херсонської області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права. Так, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було зупинено на 2007 рік дію ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми». Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, на яке посилається суд першої інстанції, зупинення дії ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми»визнано таким, що не відповідає Конституції України. Однак судом не враховано, що бюджетні призначення, необхідні для виплати вказаної допомоги у розмірах, встановлених ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми», були відсутні. Крім того, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, що свідчить про внесення необхідних змін для виконання рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 23.03.2006 року народила сина ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КГ №023226 від 06.04.2006 року.

З квітня 2007 року позивач перебуває на обліку в УПСЗН Новокаховської міської ради Херсонської області та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не менше від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Однак з висновком суду щодо задоволення вимог позивача за період з 01.01.2007 року по 01.11.2008 року погодитися не можна.

Призначення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачено статтею 3 ЗУ Про державну допомогу сім'ям з дітьми.

У відповідності до статті 13 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має незастрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) зазначеного Закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

При нарахуванні та виплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 році відповідач керувався ст. 56 ЗУ Про державний бюджет України на 2007 рік, якою передбачено, що у 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому КМУ, а також п. 14 ст. 71 ЗУ Про держаний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено на 2007 рік дію ст. 12, частини першої ст. 15 та пункту 3 розділу VIII Прикінцеві положення ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 пункт 14 статті 71 ЗУ Про Державний бюджет України на 2007 рік було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст. 15 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми. Тобто, з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на отримання допомоги в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

В 2007 році розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років складав в період з 01 квітня 2007 року 463 грн., з 01 жовтня 2007 року 470 грн.

Безпідставними є посилання апелянта на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної державної допомоги у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади та органи місцевого самоврядування при виконанні ними делегованих повноважень не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Із врахуванням викладеного, позивач мав право на отримання державної допомоги, передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції до 28 грудня 2007 року), з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Проте, із висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача за період з 01.01.2008 року по 01.11.2008 року погодитися не можна.

Так, пунктом 23 частини Розділу ІІ ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2008 року, частину першу ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми»викладено в новій редакції, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Враховуючи те, що відповідач у 2008 році виплачував позивачу допомогу у розмірах, встановлених новою редакцією ст. 15 ЗУ Про державну допомогу сім'ям з дітьми, судова колегія приходить до висновку щодо правомірності його дій.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, а також зазначеного рішення Конституційного Суду України, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

На вказаний висновок суду апеляційної інстанції не впливає пропуск позивачкою строку звернення до адміністративного суду стосовно позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Виходячи із змісту наведеної норми процесуального закону, суд не вправі відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав пропуску строку звернення до суду, якщо на цьому не наполягає одна із сторін, тобто з власної ініціативи.

Як вбачається з матеріалів справи, в запереченнях на адміністративний позов (а.с. 20) відповідач не зазначав про порушення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, а, отже, і не наполягав на відмові у позові з цієї підстави.

За таких обставин пропущення позивачем строку звернення до суду обґрунтовано не визнано судом першої інстанції підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивачки.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області у задовольнити частково, а постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2008 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_4, виходячи із розміру, встановленого ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3