Справа № 2-а-12322/09/1570
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2011 р.Справа № 2-а-12322/09/1570

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів- Турецької І.О., ОСОБА_1

за участю секретаря Криульової А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Арцизьської міжрайонної державної податкової інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2010 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»до Арцизької міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області про скасування податкових - повідомлень-рішень

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Відкрите акціонерне товариство «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»звернувся з позовними вимогами до Арцизької міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 20.08.2009 року та № /0 20.08.2009 року, № /1 від 02.10.2009 року та № /1 від 01.10.2009 року, № /2 від 22.10.2009 року та № /2 від 22.10.2009 року. Позовні вимоги обгрунтовані безпідставністю висновків податкового органу про порушення ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»п.5.1, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не відповідають дійсності, оскільки підприємство надало всі необхідні первинні документи, які підтверджують отримані консультаційно-сервісні послуги, що були придбані для забезпечення беззбитковості, ефективності, впровадження нових методів ведення господарської діяльності. Що стосується порушення ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»пп,7.4.1. пп.7.4.4., п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», то правомірність включення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 116164 грв. за поставку послуг з консультаційно-сервісного обслуговування підтверджується відповідними податковими накладними. Помилка у Додатку 5 до Декларації з податку на до дану вартість при написанні індивідуального номера контрагента не може слугувати підставою для висновку податкового органу про завищення податкового кредиту, оскільки договір поставки фактично був виконаний.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2010 року позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Арцизької міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області № /0 від 20.08.2009 року та № ОІІ02012300/0 від 20.08.2009 року, № /1 від 02.10.2009 року та № ОП02012300/1 від 02.10.2009 року, № /2 від 22.10.2009 року та № ОІІ02012300/1 від 22.10.2009 року.

В апеляційній скарзі, Арцизьська міжрайонна податкова інспекція в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду від 12.08.2010 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши

законність і обгрутованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлення від 16.06.2009 року № 286/23 виданого Арцизькою МДПІ, згідно із п.1 ст.11-1 Закону України «Про держави податкову службу з Україні», відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, посадовими особами Арцизької МДПІ проведена планова виїзна перевірка ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року

по 31.03.2009 року, за наслідками якої 03.08.2009 року, за наслідками якої складений акт № 509/23-00955236.

На підставі даного акта перевірки Арцизькою МДПІ прийняті: податкове повідомлення - рішення від 20.08.2009_ року № /0, яким ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»за порушення п.5.1. пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України

«Про оподаткування прибутку підприємств»визначено податкове зобов'язання у розмірі 135326,40 грн., у тому числі за основним платежем 93094 грн., за штрафними фінансовими санкціями 42 232.40 грн.; податкове повідомлення-рішення від 20.08.2009 року № /0, яким позивачу за порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 й.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено податкове зобов'язання у розмірі 174 246 грв., у тому числі за основним платежем - 116164грн., за штрафними фінансовими санкціями 58 082грн.

Як вбачається з акта перевірки підприємством в порушення п.5.1, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат віднесено суми отриманих послуг від ПП «Об'єднана елеваторна компанія»на ну 372574, грн. без відповідного підтвердження первинними документами, що б свідчили про взаємозв'язок вказаних витрат з господарською діяльністю підприємства у перевіряємому періоді.

Згідно п.5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно п. 5.11 ст. 5 названого Закону установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Пунктом 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України одним з видів діяльності ПП «Об'єднана елеваторна компанія» за КВЕД є консультування з питань комерційної діяльності.

Купівля позивачем послуг по консультаційно-сервісному обслуговуванню підприємницької, фінансової, адміністративно-господарської, корпоративної та іншої діяльності за договором № 16/04-с від 05.01.2004 року спрямована на отримання в майбутньому доходу внаслідок впровадження нових методів і технологій управління та виробництва на підприємстві: а саме: методів залучення нових клієнтів; укладення з ними відповідних договорів, розроблених юридичним департаментом ПП «Об'єднана елеваторна компанія», розробка методів збільшення обсягу продажу послуг елеватора та інше.

Доказами наявності зв'язку між понесеними витратами на придбання консультаційно-сервісних послуг та господарською діяльністю позивача є: договір № 16/04 -с від 05.01.2004 року, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), звіти про хід виконання договору, платіжні доручення про оплату наданих послуг.

Факт надання послуг по консультаційно-сервісному обслуговуванню також підтверджується наказами про відрядження та відповідними посвідченнями на відрядження спеціалістів ПІП «Об'єднана елеваторна компанія»для надання консультаційних послуг до ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство».

Отже, колегія суддів вважає правильним посилання суду першої інстанції, що висновок податкового органу про порушення позивачем пп. 5.3.9 п. 5.ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»в частині віднесення до складу валових витрат будь-яких витрат, не підтверджених відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, в ході перевірки встановлено, що в порушення пп.7.4.1, пп.7 пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», пп.4.2 п.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2005 року за № 702/10982, в наслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 116164 грн.

Згідно з пп 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Як вбачається з акта перевірки в порушення пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»віднесло до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по витратам, не повязаним з веденням господарської діяльності підприємства, а саме: консультаційно - сервісне обслуговування за договором від 05,01.2004 року № 16/04-с, укладеним між ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство» та ПП «Об'єднана елеваторна компанія»згідно податкових накладних за період з 30.04.2008 року по 27.02.2009 року.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 названого Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів, (послуг)., не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином, твердження податкового органу про заниження позивачем суми податку на додану вартість на 63398,45 грн. не обгрунтовані та спростовуються доказами, які є в матеріалах справи.

Як вбачається з акта перевірки в порушення п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»включило до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість не підтверджену податковими накладними, а саме в Додатку 5 до Декларації з податку на додану вартість у розділі II «Податковий кредит», у графі 2 «Операції з придбання ПДВ, які надають право формування податкового кредиту»підприємством відображено у складі податкового кредиту контрагент СВК «Виноградівський», який знято з обліку як платника податку на додану вартість.

Закон України «Про податок на додану вартість»визначає два випадки неможливості включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду, а саме:

- у разі, коли вартість придбаних товарів не відноситься до складу валових витрат

виробництва (обігу) чи основних фондів;

- у разі непідтвердження витрат по сплаті податку на додану вартість

податковими накладними чи митними деклараціями, інших будь-яких підстав

для невключення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану

вартість зазначений Закон не містить.

Таким чином, наявність належно оформлених податкових накладних підтверджує право ВАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»на віднесення сум податку на додану вартість накладною до складу податкового кредиту за перевіряє мий період.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв постанову від 12 серпня 2010 року з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.254 КАС

України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Арцизьської міжрайонної державної податкової інспекції в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2010 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Арцизьке хлібоприймальне підприємство»до Арцизької міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області про скасування податкових - повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її оголошення.

Головуючий:

Судді: