Справа № 702/351/17
Суддя: Чорненька Д. С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №702/351/17
Провадження №2-а/702/82/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Чорненької Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області Сотніченка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними дій, зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач 10.04.2017 року звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій, зобов»язання вчинити дії. Підставою для звернення вважає те, що вона, ОСОБА_1, (далі-Позивач) перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Монастирище Черкаської області та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України ''Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у розмірі 90% заробітної плати. Останнім місцем роботи Позивача була посада старшого секретаря Монастирищенського районного суду Черкаської області. Позивач звернулася із заявою до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі-Відповідач) про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, надавши довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям. Відповідач відмовив у перерахунку. Вважає, що має право на перерахунок пенсії відповідно до : 1) пункту 3 Постанови КМ України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 09.12.2015 №1013, яка набрала чинності з 15.12.2015 та застосовується з 01.12.2015 року; 2) додатків до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; 3) ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу); 4) п.п.2 п.6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2013 р. №426; 5) п.5 Закону України від 02.03.2015 р. №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення"; 6) статей 83, 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 7) статей 43,44,45,46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; 8) п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000, який був чинним до 01.12.2015 року; 9) ст.ст.8, 21, ч.3 ст.22, ст.ст.46, 64 Конституції України; 10) постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» за №9 від 01.11.1996 р.; 11) рішення від 22 травня 2008 року Конституційного Суду України №10-рп/2008, рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N5-рп/2005; 12) рішення ЄСПЛ «Суханов та Ільченко проти України» та «Будченко проти України»; 13) статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; 14) довідки Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 05.02.2016 щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів; 15) інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 № 1091/11/13-11; 16) постанови Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (ЄДРСР №42010782); 17) ч.2 ст.8 КАС України; 18) Закону України від 18.03.2004 №1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу»; 19) Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»; 20) позиціями, викладеними в постановах Борзнянського районного суду Чернігівської області в справі №730/365/16 а, Московського районного суду м.Харкова в справі №643/393/16-а, Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі №751/4162/16-а, Київського районного суду м.Харкова в справі №640/6244/16-а та в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 року в справі №749/192/16-а. Просить визнати протиправними дії Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області та зобов'язати Відповідача здійснити з 22.03.2017 року перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 90 відсотків заробітної плати державною службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, (з врахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведения індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, якою встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установи, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та довідки ТУ ДСА у Черкаській області від 16.03.2017 року за №418-04/17 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі відсотків, провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат, без змін визначення індексації пенсії в результаті перерахунку (базового місяця для індексації пенсії та забезпечити виплату пенсії в подальшому у розмірі 90 відсотків сум заробітної плати згідно зазначеної довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям без обмеження її максимального розміру; звернути постанову до негайного виконання в межах платежу за 1 місяць та стягнути судові витрати.

На адресу суду від Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області 19.04.2017 року надійшло заперечення, відповідно до якого Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області позов не визнає, вважає його безпідставним і необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні повністю на підставі: 1) п.5 Прикінцевих положень та Закону України від 02.03.2015 №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»; 2) рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 р.; 3) правової позиції Вищого адміністративного суду України у справі щодо відмови УПФУ в перерахунку пенсії на підставі Закону України від 02.03.2015 №213 у рішенні від 07.04.2016 у справі №К/800/48167/15; 4) Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу"; 5) практики Вищого адміністративного суду України у справах № К/800/3327/17 від 09.02.2017, № К/800/4569/17 від 21.02.2017, № К/800/4966/17 від 23.02.2017, № К/800/5760/17 від 28.02.2017; 6) ст.ст.6,17,19 Конституції України; 7) Закону України "'Про державну службу" № 889-VIII; 8) постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів"; 9) рішення від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 Конституційного Суду України та рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3рп/2012; 10) ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42, ч.4 ст.45, ч.5 ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; 11) ст.8 КАС України; 12) рішення ЄСПЛ «Сорінг проти Сполученого Королівства», «Ріс проти Сполученого Королівства», «Ейрі проти Ірландії», «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» ; 13) Загальної декларації прав людини 1948 року; 14) Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року; 15) ст.2 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»; 16) постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення; 17) ч.1 ст.94, ч.3 ст.106, ст.256 КАС України. На підставі ст.ст.49,51 КАС України просять розглянути справу за загальними правилами КАС України та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задоволити та підтримала обставини, зазначені нею у позовній заяві, як підставу для задоволення її вимог.

У судовому засіданні представник відповідача Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області головуючому судді відвід з підстави того, що позивач до виходу на пенсію працювала разом з головуючим у справі в одній судовій установі, не заявив, позов не визнав повністю, підтримав наданне заперечення, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та отримує пенсію як державний службовець, відповідно до Закону України "Про державну службу» (а.с.10-копія пенсійного посвідчення серія АГ №125245).

Позивач ОСОБА_1 22.03.2017 року для проведення перерахунку пенсії звернулася до Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з заявою про проведення перерахунку пенсії у зв"язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, надавши довідку ТУ ДСА у Черкаській області №418-04/17 від 16.03.2017 року (а.с.13).

Проте, Уманське об»єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області листом від 27.03.2017 року №5544/09 та рішенням - повідомленням від 23.03.2017 року по розгляду заяви від 23.03.2017 року відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивачу.

Оцінюючи позовні вимоги позивача та надані заперечення суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обидвох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти на які посилаються сторони, а також наявна практика Європейського суду, Конституційного Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Діюче законодавство України та судова практика вирішення аналогічних справ містять між собою протиріччя: при одних і тих же обставинах приймаються протилежні за своїм змістом рішення, про що свідчить в тому числі і практика Вищого адміністративного суду України, зокрема в справі № 583/2219/15-а рішення від 07 квітня 2016 року (К/800/48167/15) яким у задоволенні позову відмовлено та рішення у справі № 425/4147/15-а від 28 липня 2016 року (№ К/800/10756/16), яким позов задоволено.

Разом з тим, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині наявності підстав для проведення перерахунку пенсії з 01.04.2017 року, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.3,4,8 Конституції України в Україні діє верховенства права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави та Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.

Відповідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України має найвищу юридичну силу, а законодавчі акти та рішення на які посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні позову мають їй відповідати.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв»язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України (№ 1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

Тому при вирішенні даного спору суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» ( у редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі рішень Кабінету Міністрів України не є виключною підставою для перерахунку пенсії, а є лише однією з багатьох підстав, прямо передбачених законодавцем для перерахунку пенсії.

Таким чином, враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що з 01.12.2015 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працювала позивач до виходу на пенсію, - відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу є протиправною.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2016 року № 3 «Про Довідку щодо результатів вивчення та узагальнення

практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів» Пленум дійшов наступних висновків: «Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України .. вказала, що «Надання суддям передбачених цим Законом пільг, компенсацій і гарантій, спрямованих на реалізацію принципу верховенства права, не може ставитись у залежність від бюджетного фінансування на той чи інший бюджетний період» (постанова від 22 травня 2013 року, ЄДРСР - № 31701325). Наведена правова позиція стосується правового статусу судді, однак, на нашу думку ( думку суддів Вищого адміністративного суду України), вона може бути поширена і на працівника апарату суду, оскільки його статус, як і статус судді, підпадає під одну і ту ж гарантію, що передбачена статтею 130 Конституції України: «Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів».

Конституційний Суд України рішенням №4-рп/2016 від 08.06.2016 визнав неконституційність положень в частині скасування пенсійного забезпечення-щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а тому, виходячи з позиції Вищого адміністративного суду України, висловленої в Постанові від 05.02.2016 року, суд вважає, що позивач набула право на перерахунок пенсії.

Викладена правова позиція Верховного Суду України узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Кечко проти України» спір між заявником та Україною ґрунтувався на таких фактах. Заявник працював учителем англійської мови в середній школі. 23 березня 1996 року Верховна Рада України прийняла Закон «Про внесення змін до Закону України «Про освіту», яким, зокрема, передбачалась виплата вчителям надбавок до заробітної плати. Законом України «Про загальну середню освіту», прийнятим у травні 1999 року, їх виплату було призупинено. 2 квітня 1999 року заявник порушив цивільне провадження в Ленінському районному суді м. Донецька проти Ленінського районного відділу освіти, вимагаючи виплати цих надбавок. Заявник стверджував, що він має більше 10 років педагогічного стажу і, таким чином, має право на отримання 20% надбавки до заробітної плати з 1 вересня 1997 року. Однак відповідач не виплатив йому надбавок. Відповідач стверджував, що заявлені суми не можуть бути виплачені тому, що законами України про Державний бюджет на 1997-1999 роки не було передбачено відповідних витрат. 24 лютого 2000 року Ленінський районний суд м. Донецька відмовив у задоволенні позову заявника. Суд обґрунтував це тим, що відповідно до перехідних положень Закону України «Про загальну середню освіту» заявлені заявником вимоги щодо виплат наберуть чинності 1 вересня 2001 року. Таким чином, на час розгляду вимог заявника не було правових підстав для отримання заявлених заявником виплат. 30 березня 2000 року Донецький обласний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін. Він зазначив, що вимоги заявника за періоди, що мали місце до прийняття Закону України «Про загальну середню освіту», не можуть бути задоволені, оскільки під час розгляду справи дія відповідних положень Закону України про освіту була призупинена Законом України «Про загальну середню освіту». Це рішення набрало статусу остаточного. Оцінивши ці факти, Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що «скарга заявника до національних органів влади щодо періоду між 1 січня та 23 червня 1999 року базувалась на спеціальних та чинних на той період часу положеннях національного законодавства. Надбавка до заробітної плати повинна була бути виплачена відповідно до єдиної об'єктивної умови - періоду часу, протягом якого заявник працював учителем. Оскільки заявником була дотримана умова 10-тирічного стажу, то можна сказати, що він має якщо не право, то законні сподівання на отримання зазначених коштів. … Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань» (параграф 26 Рішення від 8 листопада 2005 року, http://old.minjust.gov.ua/19612).»

Згідно судової практики Вищого адміністративного суду України (Поставнова від 18 червня 2015 року К/800/54600/14 та інші) та Київського апеляційного адміністративного суду повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Умови та порядок призначення та перерахунку пенсії врегульовані Законами № 1058-IV та № 1788-ХІІ. Згідно зі статтею 81 Закону № 1788-ХІІ призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

На підставі зазначених нормативних актів, Уманське об»єднане УПФ України Черкаської області при вирішенні питання про перерахунок пенсії наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 23.03.2017 року, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, яке призвело до порушення прав позивача на своєчасне перерахування на отримання в належному розмірі пенсії, без скасування якого вирішити спір по суті є неможливим.

Також, з урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне задоволити частково позовні вимоги та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, враховуючи позовні вимоги позивача.

Щодо задоволення позовних вимог в іншій частині, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, так як суду не надано доказів для його задоволення в частині порушення прав позивача на майбутнє, а також відсутні підстави для звернення постанови суду до негайного виконання, так як судом не ухвалюється рішення про перерахунок пенсії, а лише щодо зобов»язання відповідача прийняти відповідне рішення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,4,8,58,130 Конституції України, рішенням №4-рп/2016 від 08.06.2016 Конституційного Суду України, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року, Законом України "Про Державну службу" від 16 грудня 1993 року N3723-XII, із змінами та доповненнями, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N1788-XII, із змінами та доповненнями, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N1058-IV, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292, постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2016 року № 3 «Про Довідку щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів», ст.ст.8, 9,10,11,12,18,21,69,71,86,94, 99,159, 160, 162, 163, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 23.03.2017 року про відмову ОСОБА_1 в проведені перерахунку раніше призначеної пенсії, у звя»зку з підвищенням заробітної плати.

Зобов'язати Уманське об»єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 620 (шістсот двадцять ) гривень з Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області за рахунок бюджетних асигнувань Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: Д. С. Чорненька