Справа № 743/401/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/401/17 Головуючий у 1-й інстанції: Сташків В.Б.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4 про примусове видворення іноземного громадянина з України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області із адміністративним позовом до Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4 про примусове видворення іноземного громадянина з України.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року в порядку частини другої статті 1837 КАС України затримано відповідача з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 21 вересня 2017 року.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, представник відповідача - ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року та ухвалити нове судове рішення, яким надати строк на добровільне залишення території України.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, посадовою особою Головного управління ДМС у Одеській області відносно відповідача складено протокол серії ПР МОД №067725 від 28.04.16 про адміністративне правопорушення, за що передбачено відповідальність відповідно до частини першої статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно протоколу 28.04.2016 в Овідіопольському районі, с. Прилиманське Одеської області, було виявлено відповідача, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування, що є порушенням Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150.

В ході опитування відповідач пояснив, що є громадянином Вєтнаму, де постійно проживає. До України прибув 20.12.2014 з метою працевлаштування через КПП «Аеропорт - Бориспіль» по паспорту громадянина Вєтнаму для виїзду за кордон; після цього прибув до АДРЕСА_1, де працював до 28.04.2016. Також, як зазначено в поясненнях, 28.04.2016 його затримали співробітники правоохоронних органів за порушення строку перебування в Україні; про те, що на даний час він є нелегальним мігрантом йому відомо.

Також, 28.04.2016 посадовою особою Головного управління ДМС у Одеській області винесено постанову серії ПН МОД №067725 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн; 29.04.2016 вказана постанова виконана.

Крім цього, 28.04.2016 посадовою особою Головного управління ДМС у Одеській області винесено рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Вєтнаму ОСОБА_4 та зобов'язання його покинути територію України у термін до 11 травня 2016 року.

Як вбачається з наведених пояснень від 28.04.2016, протоколу про адміністративне правопорушення, останні складені за участю перекладача ОСОБА_7; з рішенням про примусове повернення відповідач ознайомлений також за участю перекладача - ОСОБА_7 (має посвідчення НОМЕР_1 позаштатного перекладача, що видано посольством Соціалістичної Республіки Вєтнам, зі строком дії з 10.04.2016 по 10.04.2017).

21 березня 2017 року посадовою особою Головного управління ДМС у Одеській області стосовно відповідача складено протокол про адміністративне затримання за частиною другою статті 263 КУпАП та винесено рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України; 22.03.2017 складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову від 22.03.2017 серії ПН МОД №069745 про накладення адміністративного стягнення відповідно до частини першої статті 203 КУпАП у розмірі 510,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не має дозволів на право перебування на території України та відсутні обставини, які зазначені в статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що унеможливлювали би примусове видворення відповідача за межі України, то наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з наступних підстав.

Згідно частини першої статті 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України (далі - Закон №3773-VІ).

Відповідно до положень статей 9 та 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Згідно частини першої статті 26 Закону №3773-VІ іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною першою та четвертою статті 30 Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно частини першої статті 31 зазначеного Закону іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Отже, законодавством України регламентований спеціальний правовий режим перебування іноземних громадян на території України, а також заходи адміністративного реагування спеціально уповноважених суб'єктів влади в разі його порушення, одним з яких є примусове видворення іноземця за межі України, що здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

При цьому, у відповідності до статей 30 та 31 Закону №3773-VI, достатньою та необхідною правовою підставою для прийняття адміністративним судом такого рішення є сукупність наступних умов: 1) прийняття рішення компетентним органом влади про примусове видворення іноземця або ухилення ним від виїзду за межі України після прийняття таким органом влади рішення про повернення особи в країну походження; 2) звернення компетентного органу влади до адміністративного суду з відповідним позовом; 3) відсутність обставин, передбачених частиною першою статті 31 Закону №3773-VI.

Згідно пунктів 1 та 13 частини першої статті Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»:

- біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань;

- особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Проте, обставини, що унеможливлювали би примусове видворення відповідача за межі України судом першої та апеляційної інстанції не встановлені, а також обставини, відповідно до яких на відповідача поширювалась би дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Також, як встановлено судом першої інстанції, рішення про примусове повернення відповідача та зобов'язання його покинути територію України у термін до 11.05.2016 не виконано.

Враховуючи наведене та те, що відповідач не має дозволів на право перебування на території України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 28.04.2017 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.