Справа № 201/13743/16-а (2-а/201/46/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2017 року справа № 201/13743/16-а (2-а/201/46/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року у справі № 201/13743/16-а (2-а/201/46/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Філіпова Владислава Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Філонова В.В. щодо складання та винесення постанови серії АР № 014014 від 22.09.2016 року у справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного штрафу за відсутності події правопорушення, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, по розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, без роз'яснення процесуальних прав, за відсутності доказів вчинення адміністративного проступку та можливості скористатись послугами адвоката. Позивач також просила суд скасувати постанову від 22.09.2016 року серії АР № 014014 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення як таку, що не відповідає вимогам статті 283 зазначеного Кодексу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року адміністративний позов задоволений. Суд скасував спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закрив провадження у справі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що висновки суду про протиправність спірної постанови не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою АР № 014014 від 22 вересня 2016 року, прийнятою інспектором патрульної поліції роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенантом поліції Філоновим В.В. до гр. ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.10).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що адміністративне правопорушення нею не вчинялось. Суд також зазначив в оскарженому рішенні, що відповідачем не були встановлені обставини події, не з'ясовано, чи винна позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, чи наявні обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, не врахований майновий стан позивача. Крім того, обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, які зафіксовані у спірній постанові, не відповідають дійсності, оскільки позивач, виконуючи вимоги ПДР, подавала сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, перед стоп-лінією в необхідних випадках зупинялася, рухалася на дозволяючий зелений колір світлофора та зупинявся в дозволених місцях, завершувала маневр, щоб не створювати аварійну ситуацію на дорозі. Протиправність спірної постанови суд першої інстанції обґрунтував також відсутністю в України такої адміністративно-територіальної одиниці, як м. Дніпропетровськ, а також відсутністю у поліцейських повноважень по розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, враховуючи Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (частина 1 статі 70 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (частина 1 статі 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на виконання приписів частини 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду першої інстанції наданий відеозапис з портативного відеореєстратора, який використовується на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначений відеозапис, який досліджений колегією суддів, містить відеофіксацію з'ясування інспектором патрульної поліції - відповідачем по справі, причини стоянки автомобіля BMW 520D, номерний знак НОМЕР_1 з порушенням Правил дорожнього руху. Відповідачем також до письмових заперечень на адміністративний позов був наданий фотознімок, що здійснений 22.09.2016 року о 16.29 год., який також підтверджує обставину стоянки транспортного засобу позивача.

У спірній постанові серії АР № 014014 суть адміністративного порушення викладена наступним чином: « 22.09.2016 року 16 год. 08 хв. в м. Дніпропетровськ вул. Лазаряна, 10 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, чим порушив п. 15.9 (е) ПДР».

Пункт 15.10 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року забороняє стоянку у місцях, де заборонена зупинка. Пунктом 15.9 «е» Правил дорожнього руху визначено, що зупинка транспортного засобу забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як вбачається з відеозапису фіксації події та фотознімку, досліджених колегією суддів, місце зупинки автомобіля позивача не є посадковим майданчиком зупинки маршрутних транспортних засобів. Разом з тим, автомобіль позивача дійсно знаходився на певній відстані від встановленого дорожнього знаку «Зупинка громадського транспортного засобу» - «ДНУ» (а.с.18).

Для встановлення обставини події, як складової адміністративного правопорушення, необхідно визначити, чи був позивачем зупинений автомобіль ближче 30 метрів від дорожнього знаку такої зупинки.

Постанова серії АР № 014014 таких відомостей не містить. Крім того, колегія суддів вважає, що опис обставин події правопорушення, що містить зазначена постанова, як «зупинка на зупинці громадського транспорту», не відповідає визначеним пунктом 15.9 «е» Правилам дорожнього руху, оскільки останні забороняють зупинку транспортного засобу на певній відстані від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - на цій же відстані від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків. Докази того, що позивач зупинила автомобіль ближче 30 метрів від дорожнього знаку «Зупинка громадського транспортного засобу» відповідачем не надано. Відеозапис та фотознімок такої інформації також не містить.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 247 цього ж Кодексу визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини 1).

Відповідачем 22 вересня 2016 року зафіксована подія зупинки позивачем транспортного засобу, проте докази того, що така зупинка здійснена з порушенням пункту 15.9 «е» Правил дорожнього руху - відсутні, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, спірна постанова АР № 014014 від 22 вересня 2016 року є протиправною.

Скасувавши зазначену постанову, суд першої інстанції, пославшись, у тому числі, на Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, дійшов висновку про протиправність дій відповідача по розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його скоєння.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». В аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови, колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

На підставі викладеного, у задоволені позовної вимоги про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Філонова В.В. щодо складання та винесення постанови серії АР № 014014 від 22.09.2016 року у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та притягнення ОСОБА_1 22 вересня 2016 року до адміністративної відповідальності на місці скоєння адміністративного правопорушення слід відмовити за їх безпідставністю.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача по розгляду справи за місцем скоєння правопорушення не відповідають зазначеним вище приписам Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до приписів статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України. Адміністративний позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року у справі №201/13743/16-а (2-а/201/46/2017) - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Філонова В.В. серії АР №014014 від 22.09.2016 року у справі про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко