Справа № 802/578/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 травня 2017 р. м. Вінниця Справа № 802/578/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Данильченка В.В., Остапенка О.Є., Глінчук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Арбітражного керуючого ОСОБА_1

до: Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

про: визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправними дії.

Допочатку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення заборони вчиняти дії, а саме заборонити Дисциплінарній комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) Мінітерства юстиції України розглядати подання №953 від 19.04.2017 р. щодо застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Заява мотивована тим, що у разі розгляду Дисциплінарною комісією подання щодо застосування до позивача дисциплінарних стягнень, такі можуть бути застосовані у вигляді позбавлення свідоцтва арбітражного керуючого. А відтак, навіть у разі задоволення позову, позивачу необхідно буде понести додаткові витрати та витратити значні зусилля для відновлення своїх прав.

Позивач в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представники відповідача заперечили проти забезпечення позову та пояснили, що за наслідком розгляду подання щодо застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1, таке може бути, як застосовано, так і ні. Окремо також, вказали, що за наслідком розгляду клопотання, може бути застосовано дисциплінарне стягнення не лише у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, як стверджує позивач, а і попередження.

Суд, розглянувши подану заяву, вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, виходячи з наступних міркувань.

Забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Так, відповідно до частини першої статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Із процитованої норми видно, що законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 р., надано роз'яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, у випадку звернення сторони із клопотанням/заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такими. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінюючи пояснення позивача, які полягають у можливості застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), та, відповідно, позбавлення його права на працю, суд зазначає, що дані твердження грунтуються на припущеннях.

Так, суд акцентує увагу, що відповідно до п. 7.4. Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013р. № 1284/5, дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Отже, до позивача можуть бути застосовані дисциплінарні стягнення не лише у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, як стверджує позивач, а й попередження, яке не тягне за собою наслідок позбавлення особи права на працю.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 7.7 Порядку №1284/5, у разі якщо Дисциплінарною комісією встановлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства, Дисциплінарна комісія має право скасувати такі висновки та скерувати відповідні матеріали Мін'юсту для проведення додаткового контролю.

Крім того, суд зазначає про відсутність підстав вважати, що захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а також про утрудення виконання рішення у цій справи, предметом спору в якій є дії щодо проведення перевірки, за наслідками якої, встановлено порушення допущені арбітражним керуючим.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відмову у її задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 165, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна