Справа № 165/2708/16-а,2-а/156/24/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4222/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. на постанову Іваничівського районного суду Волинської обл. від 23.02.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

23.12.2016р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. щодо призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 86 %, а потім 80 % від отримуваної суддівської винагороди (грошового утримання) на момент звільнення з посади судді у відставку, скасувати протокол № 1518 від 28.09.2016р. і розпорядження № 152140 від 14.12.2016р. Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. в частині призначення йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 % і 80 % відповідно, від отримуваної ним суддівської винагороди (грошового утримання), як незаконні; зобов'язати Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської обл. зарахувати у стаж його роботи судді, який дає право на відставку та на отримання довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби - 01 рік 11 місяців 26 днів; половину строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті за денною формою навчання - 01 рік 10 місяців 01 день; стаж роботи на прокурорських посадах (помічника і старшого помічника прокурора Іваничівського району Волинської обл.) з 01.08.1991р. по 22.05.2001р., що становить 09 років 09 місяців 22 дні, визначивши суддівський стаж - 27 років 08 місяців 03 днів, з врахуванням періоду роботи на посаді судді, заступника голови Нововолинського міського суду Волинської обл. - 14 років 00 місяців 14 днів; зобов'язати Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської обл., починаючи з 16.09.2016р., провести йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % від отримуваної суддівської винагороди (грошового утримання) на момент звільнення з посади судді у відставку, з урахуванням виплачених сум грошового утримання та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015р. «Про забезпечення права на справедливий суд», в розмірі 90 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру; стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір; зобов'язати пенсійний орган подати звіт до суду про виконання судового рішення в місячний строк з дня набрання постановою законної сили (а.с.2-7).

Ухвалою суду від 22.02.2017р. допущено заміну в порядку ст.55 КАС України допущено заміну відповідача його правонаступником - Нововолинсько-Іваничівським об'єднаним управлінням /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України Волинської обл. (а.с.55).

Постановою Іваничівського районного суду Волинської обл. від 23.02.2017р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача Нововолинсько-Іваничівського ОУ ПФ України Волинської обл. щодо призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 86 %, а потім 80 % від отримуваної суддівської винагороди (грошового утримання) на момент звільнення з посади судді у відставку; скасовано протокол № 1518 від 28.09.2016р. і розпорядження № 152140 від 14.12.2016р. Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. в частині призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 % і 80 % відповідно від отримуваної суддівської винагороди (грошового утримання) як незаконні; зобов'язано відповідача зарахувати позивачу у стаж роботи судді, який дає право на відставку та на отримання довічного грошового утримання календарний період проходження строкової військової служби - 01 рік 11 місяців 26 днів; половину строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті за денною формою навчання - 01 рік 10 місяців 01 день; стаж роботи на прокурорських посадах (помічника і старшого помічника прокурора Іваничівського району Волинської обл.) з 01.08.1991р. по 22.05.2001р., що становить 09 років 09 місяців 22 дні, визначивши суддівський стаж - 27 років 08 місяців 03 днів, з врахуванням періоду роботи на посаді судді, заступника голови Нововолинського міського суду Волинської обл. - 14 років 00 місяців 14 днів; зобов'язано Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФ України Волинської обл., починаючи з 16.09.2016р. провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % від отримуваної суддівської винагороди (грошового утримання) на момент звільнення з посади судді у відставку, з урахуванням виплачених сум грошового утримання та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015р. «Про забезпечення права на справедливий суд», в розмірі 90 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.56-60).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФ України Волинської обл., який, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про визнання дій пенсійного органу правомірними (а.с.45-47).

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідно до ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, які вийшли у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

29.09.2016 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_2 у відповідності до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016р. Цим судовим рішенням передбачено, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді.

Ані діючим на даний момент Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ні вищезазначеним рішення Конституційного Суду України, на підставі якого позивачу було призначено утримання, не передбачено зарахування при визначенні розміру відсотку від грошового забезпечення до стажу роботи будь-яких інших посад, ніж посада судді. Відповідно стаж роботи на посаді прокурора не може бути зарахований при збільшення відсотків нарахувань.

Звертає увагу, що судом не враховано того факту, що ОСОБА_2 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі рішення Конституційного Суду України (№ 4рп/2016 від 08.06.2016р.).

В даному випадку призначення утримання судді не можна розцінювати як зменшення гарантій незалежності суддів. Відмова у зарахування стажу роботи на посаді прокурора та навчання при визначенні збільшення заробітку на 2 % перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсійних виплат, які ОСОБА_2 отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004р. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як установленому судом першої інстанції, наказом Волинського обласного управління юстиції № 176-к від 30.08.2002р. згідно Указу Президента України № 712/2002 від 13.08.2002р. «Про призначення суддів» ОСОБА_2 був зарахований в штат Нововолинського міського суду Волинської обл. з 02.09.2002р., і з цього часу приступив до виконання своїх обов'язків суддів (а.с.8,9).

Постановою Верховної Ради України № 1515-VІІІ від 08.09.2016р. «Про звільнення суддів» ОСОБА_2 звільнений з посади судді Нововолинського міського суду Волинської обл. у зв'язку з подачею заяви про відставку відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України (а.с.10, 11).

На підставі цієї постанови Верховної Ради України наказом голови Нововолинського міського суду Волинської обл. № 19/02-04 від 15.09.2016р. ОСОБА_2 відрахований зі штату суду в зв'язку з припиненням повноважень судді (а.с.12).

19.09.2016р. позивач звернувся до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

Із розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж ОСОБА_2 станом на день видання наказу про відрахування зі штату суду (15.09.2016р.) становив 27 років 08 місяців 03 днів, де в тому числі: календарний період проходження строкової військової служби (строкова військова служба в Збройних Силах СРСР) - 01 рік 11 місяців 26 днів; половина строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті за денною формою навчання - 01 рік 10 місяців 01 день; час роботи на посадах прокурорських працівників (помічник прокурора, старший помічник прокурора Іваничівського району Волинської обл.) - 09 років 09 місяців 22 дні; час роботи на посаді судді, заступника голови Нововолинського міського суду Волинської обл. - 14 років 00 місяців 14 днів (а.с.13, 14).

Цей розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, відповідає записам здійсненим у трудовій книжці позивача (а.с.19-21).

Із протоколу № 1518 від 28.09.2016р. слідує, що пенсійним органом призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 19952 грн., що становить 86 відсотків розміру суддівської винагороди на час звільнення у відставку (23200 грн.). В подальшому згідно розпорядження № 152140 від 14.12.2016р. призначене щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_2 зменшено у відсотковому розмірі до 80 % суддівської винагороди (грошового утримання), що складає 18560 грн. (а.с.16, 17).

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (ст.ст.126-128, 130).

Отже, Основний Закон України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях № 4-рп/2016 від 08.06.2016р., № 3-рп/2013 від 03.06.2013р., № 10-рп/2008 від 22.05.2008р., № 8-рп/2005 від 11.10.2005р.

Згідно ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015р. «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016р.) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р., який набрав чинності 30.09.2016р. Так, відповідно до абз.2 п.25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Окрім цього, щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Питання обрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, врегульовані в наступний спосіб.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на моменту виникнення спірних правовідносин) суддя, який має стаж роботи на досаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Разом з тим, згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015р., судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Також Законом України № 1798-VIII від 21.12.2016р. «Про Вищу раду правосуддя» внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», а саме пункт 34 доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Водночас ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України № 4015-ХІІ від 24.02.1994р., було встановлено наступне: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови КМ України № 865 від 03.09.2005р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог вказаного законодавства, зараховується календарний період проходження строкової військової служби -01 рік 11 місяців 26 днів; половина строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті за денною формою навчання - 01 рік 10 місяців 01 день; стаж роботи на прокурорських посадах, а саме на посадах помічника і старшого помічника прокурора Іваничівського району Волинської обл. з 01.08.1991р. по 22.05.2001р. - 09 років 09 місяців 22 дня, становить 27 років 08 місяців 03 дні, що, в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, оскільки за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, що відповідає положенням п.25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого у разі, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону і, що також передбачено ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016р.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Поділ стажу та виокремлення з відповідного стажу роботи на посаді судді періоду навчання у вищому юридичному закладі та перебування на прокурорських посадах і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить вказаному законодавству, яким передбачено визначення стажу роботи на посаді судді, у тому числі умови зарахування до вказаного стажу періоду проходження строкової військової служби та перебування на інших посадах, оскільки за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується, зокрема, календарний період проходження строкової військової служби, робота на посадах прокурорів і слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, і відповідний стаж є єдиним та визначається як стаж роботи на посаді судді.

Відповідачу були подані документи, подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання, відповідно до яких стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання становить 27 років 08 місяців 03 дні.

Факт наявності стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у вказаному розмірі встановлено також Вищою радою юстиції, якою 04.08.2016р. прийнято рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Нововолинського міського суду Волинської обл. у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.40-42).

Таким чином, за наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен становити 90 відсотків суддівської винагороди судді.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. на постанову Іваничівського районного суду Волинської обл. від 23.02.2017р. в адміністративній справі № 165/2708/16-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
М. В. Костів