Справа № 2-а-3317/09/1470
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 р.Справа № 2-а-3317/09/1470

Категорія:8.3.2Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2009 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за участю третьої особи Реєстраційної палати Миколаївського міськвиконкому, про припинення підприємницької діяльності,

В С Т А Н О В И Л А :

Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Миколаєва звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання установчих документів та свідоцтва платника ПДВ фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

31.08.2009 року позивачем були змінені позовні вимоги, згідно яких позивач просив припинити підприємницьку діяльність відповідача та визнати недійсним запис про проведення державної реєстрації відповідача на підставі п. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». У судовому засіданні позивачем були змінені позовні вимоги і позивач просив припинити підприємницьку діяльність ОСОБА_3.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2009 в позов був задоволений, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Миколаєва з таким рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу на зазначену постанову від 09 листопада 2009 року в якій просить оскаржувану постанову скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації ФОП ОСОБА_3

Апелянт в своїй скарзі зазначає, що позовні вимоги у судовому засіданні не змінювалися, а відповідно до уточнення вимог від 31.08.2009 року позивач просив суд припинити підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 шляхом визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації ФОП «ОСОБА_3І.», однак судом цього факту не було взято до уваги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_4 зареєстровано як фізичну особу підприємця Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 16.07.2007 року за № 0003191. Юридична адреса підприємства: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код субєкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України № НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичною особою підприємцем являється громадян України ОСОБА_4, НОМЕР_2, виданий 18.07.2000 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Як вбачається з матеріалів справи приблизно в 2007-2008 роках позивач передав свій паспорт та ідентифікаційний код невстановленим особам за пізніше отримав за це винагороду. Зі слів ОСОБА_4 підприємницькою діяльністю ніколи не займався, бухгалтерських та податкових документів, ніколи не підписував печаті фізичної особи підприємця у нього ніколи не було.

Відповідно до акту від 28.05.2009р. № 127/143/17-219 про встановлення місцезнаходження платників податків встановлено, що за юридичною адресою (АДРЕСА_2) фізична особа підприємець ОСОБА_4 не знаходиться.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Згідно вимогам пункту 17 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990р. № 509-ХІІ зі змінами та доповненнями органи державної податкової служби мають право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із позовною заявою про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

За змістом статей 22, 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»від 15.05.2003р. № 755-ІV з підстав, передбачених цим Законом, зокрема з підстави визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути, суд може постановити рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи. При цьому з прикінцевих положень розділу VІІ цього ж Закону випливає, що закони, нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, тобто до 1 липня 2004 року, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. А відтак, положення пункту 17 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»щодо права податкового органу на звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, пункту 2 частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України щодо можливості ліквідації юридичної особи за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, частини 6 статті 59 Господарського кодексу України щодо скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання слід розуміти як положення щодо припинення юридичної особи.

Виходячи з наведеного, заявлена позивачем вимога фактично є вимогою про скасування державної реєстрації зазначеного підприємства, суд розцінює як вимогу про припинення юридичної особи, яка в свою чергу відповідає повноваженням органу державної податкової служби, і внаслідок цього компетенції адміністративних судів.

При розгляді вимог Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про визнання недійсними установчих документів, свідоцтва платника ПДВ, первинних бухгалтерських та податкових документів ОСОБА_3 слід було виходити з того, що такі вимоги не могли бути самостійними позовними вимогами, оскільки в силу зокрема статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»статут, свідоцтво платника ПДВ, первинні документи суб'єкта господарювання підлягають правовій оцінці в справі з іншими позовними вимогами, зокрема у справі про припинення юридичної особи. Визнання зазначених документів нечинними законом не вимагається.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позови податкових органів про визнання нечинними свідоцтва платника ПДВ, первинних бухгалтерських документів підприємства розгляду не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) документи, зокрема примірник оригіналу або нотаріально посвідчену копію рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.9 статті 24 цього Закону, якщо документи для проведення державної реєстрації юридичної особи подаються засновником юридичної особи, державному реєстратору додатково пред'являється паспорт, а якщо документи для проведення державної реєстрації юридичної особи подаються особою, уповноваженою засновником (засновниками) юридичної особи, державному реєстратору додатково пред'являється її паспорт та надається документ, що засвідчує її повноваження.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позовної заяви про те, що засновник підприємства ОСОБА_4 ні якого відношення до реєстрації та господарської діяльності не має, можуть ґрунтуватись на поясненнях ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, без відомостей щодо правової оцінки діяльності державного реєстратора, який повинен упевнитись, що документи, які надаються реєстратору, подаються належною особою. Відтак, позивач у відповідності до вимог ст. 71 КАС України надав суду належних доказів, які з огляду на положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький