Справа № 725/720/17
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/720/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2017 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Кіцака Олесандра Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Чернівцях, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що постановою серії АР №088120 від 04 лютого 2017 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки справа про адміністративне правопорушення інспектором розглянута упереджено, з грубим порушенням процесуальних прав та норм матеріального права, не встановлено об'єктивно існуючих обставин по даній справі, а також відсутні докази на підтвердження його вини.

При цьому зазначав, що 4 лютого 2017 року відповідачем безпідставно було зупинено автомобіль «Jeep Grand Cherokee», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та повідомлено його про те, що він проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, й відповідно не зважаючи на його заперечення щодо інкримінованого йому вчинення адміністративного правопорушення, інспектором було винесено оскаржувану постанову.

Крім того, зазначив, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам ст. 258 КУпАП, що призвело до порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

На підставі викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову серії АР № 088120 від 04 лютого 2017 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 поданий позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Зокрема зазначив, що 04.02.2017 року біля 14 години він повертався з лікарні, де отримував відповідне лікування та його було незаконно зупинено працівниками поліції та інкриміновано вчинення порушення Правил дорожнього руху й відповідно безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що відповідачем порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки під час проїзду перехрестя вул. Рівненська та вул. Героїв Майдану у м. Чернівці, світлофорний об'єкт перебував у справному стані та працював в штатному режимі, дане перехрестя він проїхав на дозволений сигнал світлофору, а саме на сигнал зеленого кольору, який відповідно до вимог п. 8.7.3.а ПДР України дозволяє рух, або на зелений миготливий сигнал, який відповідно до вимог п. 8.7.3.в. ПДР України дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, що забороняє рух. Вважає, що проїхав дане перехрестя правильно, на законних підставах та при цьому не порушував Правила дорожнього руху. Крім того вказав, що його обвинувачення у вчинені даного адміністративного правопорушення ґрунтувалось на уявних припущеннях відповідача, так як в графі №8 оскаржуваної постанови «до постанови додаються» відсутнє зазначення будь-яких фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідач встановив наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача ОСОБА_4 поданий позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач Кіцак О.І., в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що протокол про адміністративне правопорушення був складений у заявку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, а саме проїзд на червоний сигнал світлофора. Доказами вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення є усні пояснення його колег, які знаходилися у патрульному автомобілі та разом із ним здійснювали патрулювання. Крім того вказав, що постанова не була винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки коли ним було зупинено позивача, у нього виникли підозри, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку із чим запропоновано проїхати до медичного закладу для проведення відповідного освідування. При цьому, після освідування, позивач відмовився повертатися на місце вчинення правопорушення, а тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП була винесена ним у медичному закладі. Просив відмовити в його задоволенні у зв'язку із відсутністю підстав для його задоволення.

Представник Управління патрульної поліції в м. Чернівцях в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Зокрема вказав, що відповідач про встановленні факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, діяв відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ним було роз'яснено позивачу його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а в подальшому обґрунтовано винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення АР №088120 від 04.02.2017 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови відповідач з'ясував всі обставини, що підлягали з'ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 33, ч. 1 ст. 222, главою 19, ст.ст. 252, 258 КУпАП, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху. Також вказав, що рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року, на яке посилався позивач, було прийнято до внесення відповідних змін до КУпАП, що набрали чинність з 07.11.2015 року. Законом України від 14.07.2015 року №596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» - КУпАП було доповнено, чим розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Крім того, відповідно до Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі» - п. 4 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частиною 1, 2, 3 статті 122 КУпАП. Повідомив, що відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП. Згідно п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свідки ОСОБА_10., будучи допитаним в ході розгляду справи, суду пояснив, що 4 лютого 2017 року він разом із відповідачем здійснював патрулювання міста та ними було виявлено факт переїзду позивачем перехрестя вул. Рівненської та Героїв Майдану на червоне світло світлофору. В подальшому, автомобіль ОСОБА_1 було зупинено на вул. П.Орлика з метою винесення відповідного протоколу про притягнення позивача до відповідальності. При цьому зазначив, що після того, як позивача було зупинено, у них виникла підозра у тому, що останній керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння чи перебування під дією ліків, й відповідно запропоновано пройти відповідний медичний огляд. Однак в подальшому, в медичному закладі позивач повідомив, що повертався з лікарні, оскільки лікується та отримував системи й відповідно в стані алкогольного чи іншого сп'яніння не перебував. Також позивач вказав, що погано себе почуває та відмовився повертатися на місце вчинення адміністративного правопорушення для складання відповідної постанови, тому оскаржувана постанова була складена у лікувальному закладі. Крім того, акцентував увагу на тому, що свідками вчинення позивачем адміністративного правопорушення були лише поліцейські, які знаходилися в екіпажі, будь-яких інших доказів, у тому числі відеоматеріалів, які б зафіксували факт вчинення порушення не було, виключно усні пояснення поліцейських.

Свідок ОСОБА_7, будучи допитаним в суді, пояснив що вже тривалий час знайомий із позивачем та йому достовірно відомо, що кілька років тому назад ОСОБА_1 переніс тяжку операцію та на даний час постійно проходить курси лікування. Внаслідок його захворювання його категорично заборонено приймати алкогольні напої, тому 4 лютого 2017 року він в ніякому разі не міг керувати транспортним засобом в стані сп'яніння. Крім того, щодо подій , які відбувалися 4 лютого 2017 року, то суду пояснив, що того дня приблизно о 14 годині дня він повертався з пробіжки та зустрів свого знайомого ОСОБА_8, який проходив лікування в кардіологічному центрі, що знаходиться трохи вище від перехрестя вул. рівненської та Героїв Майдану. Вони разом із ним переходили дане перехрестя на зелене світло світлофору, яке дозволяло рух пішоходам, та для транспортного засобу горіло червоне світло. Саме не перехресті вони побачили автомобіль позивача, який зупинився та пропускав їх, вони привіталися із позивачем та пішли далі. Автомобіль позивача стояв і не рухався. Також вказав про те, що на даному перехресті транспортного засобу патрульної поліції не було, їх автомобіля він також не бачив і на вул. Героїв Майдану. Крім того, йому невідомі будь-які обставини щодо зупинення позивача працівниками поліції, про це йому вже в подальшому повідомив позивач в телефонній розмові, розповівши про зупинення його транспортного засобу за рух на червоне світло світлофору.

Свідок ОСОБА_8, будучи допитаним в суді, надав покази, аналогічні до показів свідка ОСОБА_7 Також вказав, що коли він переходив перехрестя, для автомобілів горіло червоне світло та транспортний засіб позивач не рухався. Коли він вже перейшов перехрестя автомобілі ще стояли у черзі, чекали зеленого світла та ніхто не рухався. Щодо подій, які відбулися в подальшому, а саме зупинення працівниками поліції позивача, то йому нічого з цього приводу невідомо. Будь-яких патрульних чи сигналів, після переходу перехрестя він не бачив та не чув.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, а також повністю і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Так, згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, згідно цієї норми процесуального права, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, ч. 2 ст.55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постановою серії АР №088120 від 04.02.2017 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, зі змісту даної постанови убачається, що 04.02.2017 року о 14 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Jeep Grand Cherokee», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя вулиці Рівненська та вулиці Героїв Майдану на заборонний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.е ПДР України, й відповідно відносно ОСОБА_1 інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівцях Кіцаком О.І. винесено постанову серії АР №088120 від 04.02.2017 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а/с 7).

Так, згідно ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

При цьому, справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції (ст. 222 КУпАП). У переліку, який міститься в статті, передбачено і частину першу, другу і третю ст. 122 КУпАП.

Таким чином, справи щодо порушення правил проїзду перехрестьрозглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зокрема, як одну із підстав для задоволення позову, в позовній заяві позивач звертає увагу на те, що його права були порушені відповідачем у зв'язку із тим, що відповідачем не було складено протокол.

Так, статтею 258 КАС України встановлені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

До внесення змін до ст. 258 КУпАП Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 року положення цієї статті не поширювались на вирішення справ про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП. Це свідчило про те, що при вирішенні таких справ повинен був обов'язково складатись протокол.

Разом з тим, цим Законом було внесено зміни до КУпАП, зокрема і ст. 258, яку доповнено частиною 2, відповідно до якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, у таких справах уповноважені особи відразу складають постанову.

Вказане підтверджується також ч. 5 ст. 258 КУпАП у новій редакції, згідно з якою, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу І Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частиною другою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані норми є чинними на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи.

Враховуючи наведене суд критично оцінює доводи позивача щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення та протиправності дій поліцейського під час винесення вказаної постанови.

Отже, відповідач в даному випадку мав право не складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідно мав право розглянути справу на місці зупинки автомобіля, а враховуючи те, що після зупинення автомобіля позивача, він через проходження лікування виявляв ознаки сп'яніння та погодився на доставку його до відповідного медичного закладу з метою проходження відповідного огляду, а в подальшому відмовився через стан здоров'я повертатися на місце зупинення ТЗ, при винесенні відповідачем постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП в лікувальному закладі не було вчинено дій щодо порушення вимог щодо процедури розгляду справи та не було проігноровано порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Щодо доводів позивача в частині відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, то суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, постановою інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівцях лейтенанта поліції Кіцака О.І. серії АР № 088120 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425,00 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Відповідно до вищезазначеної постанови, 04.02.2017 року о 14 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Jeep Grand Cherokee», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя вулиці Рівненська та вулиці Героїв Майдану на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.е ПДР України.

Однак, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зокрема вказував на те, що не порушував правил дорожнього руху, а постанова винесена безпідставно та без достатніх доказів на підтвердження вчинення ним порушення правил дорожнього руху, у зв'язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, згідно вимог ст. 280 КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, при винесенні оскаржуваної постанови не відібрано пояснення позивача, не надано можливості захистити свої права та законні інтереси, не долучено належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, у тому числі пояснень свідків чи відоефіксування вчиеного позивачем правопорушення.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, позивач дійсно перебував на перехресті вул. Рівненської та вул. Героїв Майдану у м. Чернівці 4 лютого 2017 року приблизно о 14 годині та коли для руху транспортних засобів горіло червоне світло світлофору, його транспортний засіб не рухався, він стояв. Крім того, судом також встановлено, що позивача поліцейські зупинили не одразу ж після переїзду перехрестя, як вони вказують на червоне світло світлофору, а вже в подальшому, на іншому перехресті, а саме: вул. Героїв Майдану та П. Орлика.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази, які б об'єктивно підтверджували вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, у зв'язку з чим суд вважає, що дана постанова винесена без об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи та перевірки їх належними доказами, а дії відповідача по її складанню є неправомірними.

Крім того, із відеоматеріалу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, наданого Управлінням патрульної поліції в м. Чернівцях в ході розгляду справи, також не вбачається факту порушення останнім вимог дорожнього знаку 4.4 та п. 8.4 ПДР України, оскільки на даній відеофіксації зафіксовано тільки процес освідчення особи та винесення постанови відносно ОСОБА_1 й відповідно відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: відсутні будь-які дані щодо факту того, що позивач дійсно 04.02.2017 року о 14 год. 05 хв. керуючи автомобілем «Jeep Grand Cherokee», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя вулиці Рівненська та вулиці Героїв Майдану на заборонний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3Е ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, ч. 4 ст. 70 КАС України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, відповідач, на якого нормами чинного законодавства покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, у порушення вимог ч. 2 ст.71 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що дійсно позивач ОСОБА_1 допустив порушення Правил дорожнього руху України.

Тому, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, а також належних доказів щодо фіксування даного правопорушення й відповідно вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, суд приходить до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії АР №088120 складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, яких не надано і в судове засідання підлягає скасуванню й відповідно підлягає скасуванню.

Тому за таких обставин, суд з метою забезпечення гарантії прав, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ч.3 ст.162 КАС України суду повноважень при прийнятті постанови та враховуючи положення ст.293 КУпАП, приходить до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача.

Крім того, у зв'язку із відсутністю доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, вимога позивача про визнання дій інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Кіцака О.І. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення протиправними також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 17, 18, 71, 160, 161, 171-2 КАС України, ст.ст. 251, 280, 283, 287, 288, 289 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Кіцака Олесандра Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Чернівцях, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці лейтенанта поліції Кіцака Олександра Івановича та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №088120 від 04.02.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.