Справа № П/811/711/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

28 квітня 2017 року Справа № П/811/711/17

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Хилько Л.І., розглянувши матеріали позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань" до приватного нотаріуса Благовіщенського районного нотаріального округу Кримської Наталії Петрівни, як державного реєстратора, і державного кадастрового реєстратора Відділу у Благовіщенському районі Кіровоградської області Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи без самостійних вимог: приватне підприємство "Трейдсервіс", ОСОБА_2, про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №: 31066986 від 23.08.2016 року, винесене державним реєстратором - приватним нотаріусом Кримською Н.П., разом із записом №: 16045341 від 09.08.2016 року про інше речове право, похідне від права власності, а саме, право оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 09.08.2016 р., укладеного між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП "Трейдсервіс" (орендар), строком дії до 09.08.2026 р.;

- зобов'язати державного кадастрового реєстратора скасувати повністю запис у Розділі4. Земельна ділянка. Оренда. Суборенда Поземельної книги, відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_1, в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Так, за правилами п.4 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частиною 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В абз.7 частини 1 ст. 3 КАС України визначено суб'єкт владних повноважень як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в т.ч. на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій (бездіяльності) цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, що встановлено частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначено в абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

За змістом абзаців 2-3 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України, суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх субєктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Згідно з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 року у справі №21-41а16, якщо спірні правовідносини пов'язані із цивільно-правовими договірними відносинами, то спір не є публічно-правовим, і має вирішуватися судами за правилами ст.15 Цивільного процесуального кодексу України. Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 31.05.2016 у справі №21-678а16.

За правилами п.1 ч.1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З матеріалів позовної заяви вбачається те, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 2,53 га, кадастровий №: НОМЕР_1.

Між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ "Ятрань" (орендар) укладено Договір оренди землі № 84 від 03.12.2007 року, за яким позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, площею 2,53 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, для ведення товарного с/г виробництва, строком на 3 років, з 01.10.2007 р. по 01.10.2010 р.. Згідно Додаткової угоди № 249 від 23.10.2009 року строк дії цього договору продовжено до 31.12.2020 року.

Разом з тим, 09.08.2016 р. між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП "Трейдсервіс" (орендар) був укладений Договір оренди землі № б/н, строк дії до 09.08.2026 р., предметом якого є земельна ділянка, площею 2,53 га, кадастровий номер: НОМЕР_1.

За змістом частини 1 статті 90 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право передавати її в оренду.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про оренду землі" об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Ст.125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно абз.2 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, як вбачається по змісту позовної заяви та доданих до неї документів, спірні правовідносини виникли у зв'язку із реалізацією ОСОБА_2, як власником земельної ділянки, права на передачу її в оренду іншому суб'єкту господарювання - ПП "Трейдсервіс", і лише як наслідок, рішенням відповідача Кримської Н.П. про державну реєстрацію було підтверджено факт виникнення речового права - оренди землі.

Отже, між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини, які пов'язані із цивільно-правовими договірними відносинами, відповідно спір не є публічно-правовим.

Таким чином, даний спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та повинен вирішуватись у порядку цивільного судочинства, оскільки п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України прямо встановлює правило про захист прав, зокрема, що виникають із земельних відносин, у порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Отже, позивач не позбавлений права і можливості порушити питання про визнання незаконними рішення про державну реєстрацію органу державної влади, їхніх посадових та службових осіб під час вирішення справи у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 109, ст.ст. 160, 165 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № П/811/711/17.

Копію ухвали надіслати позивачу разом з позовної заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду з позовом в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Повідомити позивача, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5 денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько