Справа № 826/6022/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині

11 травня 2017 року м. Київ № 826/6022/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В.., ознайомившись із позовною заявою

за позовомОСОБА_1
до1. державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві; 2. акціонерне товариство «ОТП Банк»
провизнання протиправним та скасування акту від 16.11.2016 №403/1-26-50-13-06/НОМЕР_1, податкових повідомлень-рішень від 02.12.2016 №,№, №, рішення про опис майна у податкову заставу від 02.02.2017 №1419/26-50-17-26,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання протиправним та скасування акту від 16.11.2016 №403/1-26-50-13-06/НОМЕР_1, податкових повідомлень-рішень від 02.12.2016 №,№, №, рішення про опис майна у податкову заставу від 02.02.2017 №1419/26-50-17-26.

Відповідно до частини другої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави, зокрема, для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту від 16.11.2016 №403/1-26-50-13-06/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичної особи ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, проте, ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу, за своєю правовою природою акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені суб'єктом владних повноважень порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання та документом, на підставі якого приймається відповідне рішення.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржує акт від 16.11.2016 №403/1-26-50-13-06/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, який, в свою чергу, сам по собі не породжує настання юридичних наслідків та не впливає на права чи обов'язки позивача, а, відтак, даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.09.2013 №21-255а13 (номер рішення в ЄДРСР 34180770) та від 10.09.2013 №21-237а13 (номер рішення в ЄДРСР 33770792), в яких зазначено, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Оскарження акту (висновків), як зазначив Верховний Суд України, унеможливлює розгляд такого спору в судовому порядку.

В контексті наведеного слід додати, що відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, визначеній в ухвалі від 10.02.2014 (К/800/18790/13; номер рішення в ЄДРСР 37163744), акт перевірки за своїм змістом не є рішенням, дією чи бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а відтак акт не підпадає під дію пункту першого частини другої статті 17 цього Кодексу, якою передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Висновки акта перевірки не змінюють стану суб'єктивних прав особи, не породжують у неї додаткового обов'язку та не можуть безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі. У зв'язку з цим Вищий адміністративний суд України погодився з висновком судів попередніх інстанцій про закриття провадження у даній справі на підставі пункту першого частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вищий адміністративний суд України, посилаючись у постанові від 23.01.2014 (К/800/32563/13; номер рішення в ЄДРСР 37139557) на вищевказане рішення Верховного Суду України від 10.09.2013, закрив провадження у справі про визнання протиправними дій по складанню акту позапланової виїзної перевірки.

Вказана позиція відносно оскарження актів перевірки (обстеження) та дій по їх складанню висвітлена також у рішенні Вищого адміністративного суду України від 16.01.2014 (К/9991/41702/12; номер рішення в ЄДРСР 36969202).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акту від 16.11.2016 №403/1-26-50-13-06/НОМЕР_1.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 109 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акту від 16.11.2016 №403/1-26-50-13-06/НОМЕР_1.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.