Справа № 806/2774/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"03" травня 2017 р. Справа № 806/2774/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

позивача та її представника, представників відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Бугайова Миколи Вікторовича на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" лютого 2017 р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016, яким застосовано штрафні санкції в сумі 71436,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перевірка була проведена податковим органом без законної підстави, оскільки не було встановлено інформацію, яка б свідчила про порушення позивачем податкового законодавства, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято після спливу строків, визначених ПК України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Бугайов Микола Вікторович, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, щодо підстави для проведення перевірки та її наслідків.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області проведено фактичну перевірку додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, паливом, а саме фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за місцем фактичного провадження платником податків діяльності: АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт №283/40/НОМЕР_1 від 18.08.2016 р.

Вказаним актом зафіксовано порушення позивачем п.12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі - Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"), в частині введення не в повному обсязі обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

08 вересня 2016 року Коростенською ОДПІ, за результатами розгляду акту перевірки №283/40/НОМЕР_1 від 18.08.2016 р., було прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 71736,92 грн.

Суд першої інстанції перевіряючи дії суб"єкта владних повноважень щодо підстав проведення перевірки та проведення перевірки, а так само щодо правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, в контексті статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правових підстав проведення перевірки та факту проведення перевірки.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п. 75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Так, абзацами 1, 2 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Судом першої інстанції встановлено, що фактична перевірка проведена працівниками Головного управління ДФС у Житомирській області на підставі направлень від 09.08.2016 р. №1023, №1024 які 10.08.2016 об 14:35 пред`явлені під розписки позивачу (а.с. 13,14).

Згідно розписок на вказаних направленнях, позивачеві вручено наказ про проведення фактичної перевірки № 746 від 09.08.2016р., що підтверджується підписом останньої.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження позивача про те, що про наявність наказу та направлення вона дізналася лише 18.08.2016 року та тоді ж за її згодою, дочка підписала вказаний документ, оскільки такі твердження не підтвердженні належними доказами як і те, що в 14-35 год. позивачка була відсутня за місцем провадження підприємницької діяльності.

Також, п.86.7 ст.86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акту.

З матеріалів справи вбачається, що заперечення на акт перевірки позивачем не подавалися, однак як встановлено в суді апеляційної інстанції та не заперечується представником відповідача, позивачем надавалися відповідні накладні станом на 18.08.2016 року та проводилися відповідні корегування по реалізації тютюнових виробів.

Доводи позивача про те, що суд не надав правової оцінки підставам проведення перевірки є безпідставними, оскільки судом першої інстанції досліджено підстави проведення перевірки, зазначені в наказі від 09.08.2016 № 746. Окрім того, позивачем не оскаржувався наказ про проведення перевірки.

Так само, перевіряючи правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно та на підставі Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що актом перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_3 під час перевірки не надано накладні на алкогольні напої, які зберігалися для реалізації в магазині за адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 32866,66 грн. та тютюнові вироби на загальну суму 3001,80 грн. згідно опису №1, №2, чим порушено пункт 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в частині неведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Відповідно до вимог пункту 12 частини першої статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Отже, виходячи з приписів зазначених правових норм, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 частини першої статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Разом з тим, положення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказують на обов'язок суб'єктів господарювання на ведення такого обліку.

Порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки, відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 зареєстрована у встановленому законом порядку фізичною особою-підприємцем та перебуває на загальній системі оподаткування, а тому на неї поширюються правила ведення бухгалтерського обліку і подання фінансової звітності у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Зокрема, відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Згідно пунктів 1, 2 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 N 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за N 1686/24218, відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді.

Разом з тим, до документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару, належать документи щодо походження (руху) товару, наприклад: накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Зі змісту опису алкогольних напоїв та тютюнових виробів, контролюючим органом констатовано відсутність документів на отримання вище переліченого товару (а.с. 16-17).

Вказані обставини не заперечувала і ФОП ОСОБА_3 при наданні письмових пояснень від 18.08.2016 року. Зокрема, позивач пояснювала, що накладні на алкогольні напої та тютюнові вироби відсутні, у зв"язку з їх втратою.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги надані позивачем товаро-транспортні накладні, видаткові накладні та акти звірки, оскільки такі накладні на час перевірки, на час складання акту перевірки та написання пояснень були відсутні. Так само, при розгляді справи в суді першої інстанції позивач та її представник не заявляли клопотання щодо приєднання до матеріалів справи зазначених документів.

Відповідно до ч.2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Також, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи позивача про те, що частина алкогольних напоїв, які зазначено в описі від 10.08.2016 року їй не належать, оскільки їх було придбано дочкою ОСОБА_5 яка відповідно до ліцензії серії НОМЕР_2 мала право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 03.03.2015 по 03.03.2016 в магазині за адресою: АДРЕСА_1. Після закінчення строку дії ліцензії вказаний товар залишився в приміщенні магазину.

За змістом приписів статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкт господарювання, що здійснює реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, і саме зберігання алкогольних напоїв за місцем реалізації, які не обліковані передбачають відповідальність за вказаною вище статтею.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що у відповідача були правові підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення пункту 12 частини першої статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Доводи позивача про порушення відповідачем строків прийняття податкового повідомлення-рішення обґрунтовано не прийнято судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3, акт перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків - Коростенської об"єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області надійшов 25.08.2016 р., про що свідчить відмітка про отримання на супровідному листі (а.с. 54), в свою чергу, податкове повідомлення-рішення прийнято Коростенською об"єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Житомирській області 08.09.2016 року, тобто в межах строку, встановленого ст.86 ПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Коростенської ОДПІ від 08.09.2016р. № про застосування штрафних санкцій в сумі 71436,92 грн. відповідає критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, в контексті статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Бугайова Миколи Вікторовича залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Коротуна,3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

4 - представнику позивача адвокат Бугайов Микола Вікторович АДРЕСА_3 - ,