Справа № 200/750/17(2/200/358/17)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 рокусправа № 200/750/17(2/200/358/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, директора департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради Глядчишина Геннадія Вікторовича, треті особи: Дніпровська міська рада, міський голова м. Дніпро Філатов Борис Альбертович про визнання незаконним та скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ директора Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради Глядчишина Геннадія Вікторовича від 20.12.2016 року «Про визначення робочого місця ОСОБА_1» та зобов'язати директора Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради Глядчишина Геннадія Вікторовича повернути йому, начальнику управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання Департаменту гуманітарної політики Дніпропеської міської ради, робоче місце шляхом забезпечення надання доступу до його кабінету №321 адміністративної будівлі Дніпровської міської ради (пр.Дмитра Яворницького, 75м.Дніпро), забезпечення всіма необхідними для роботи засобами, та повернення всіх раніше винесених з кабінету речей, меблів, засобів та документів.

Одночасно, в адміністративному позові позивачем також було заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу директора департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради Глядчишина Геннадія Вікторовича від 20.12.2016 року «Про визначення робочого місця ОСОБА_1» та заборонити відповідачу змінювати в односторонньому порядку умови праці начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради ОСОБА_1

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 р. заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Зупинено дію наказу директора Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради Глядчишина Геннадія Вікторовича від 20.12.2016 року «Про визначення робочого місця ОСОБА_1».

Заборонено Глядчишину Геннадію Вікторовичу змінювати в односторонньому порядку умови праці начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання Департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради ОСОБА_1

Не погодившись з ухвалою суду, Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст.117, 118 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому для вирішення питання правомірності застосування заходів забезпечення позову необхідна хоча б одна з названих обставин, і оцінка, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може:

1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборонити вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В оскаржуваної ухвалі про забезпечення позову судом першої інстанції не вказані відповідні мотиви, з яких він дійшов висновку про існування вказаних обставин. При цьому з позовної заяви позивача не вбачається обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у разі не зупинення дії оскаржуваного рішення до ухвалення рішення в адміністративній справі. Також, позивачем не надано суду належних доказів існування обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди його правам, чи захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Водночас, як свідчать матеріали справи, позивачем оскаржується наказ про визначення робочого місця позивача, який є актом індивідуальної дії, згідно якого у зв'язку з службовою необхідністю та проведенням ремонтних робіт у робочому кабінеті позивача, останньому було визначено нове робоче місце. При цьому, оскарження наказу директора Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради Глядчишина Геннадія Вікторовича від 20.12.2016 року «Про визначення робочого місця ОСОБА_1» не зупиняє його дію.

Щодо способу забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу та заборони вчинення певних дій, суд апеляційної інстанції зазначає, що зупинення дії наказу є фактично вирішенням спору по суті, а заборона має стосуватися дій, які можуть бути вчиненні на виконання оскаржуваного рішення.

Водночас, заявлена вимога забезпечення позову шляхом заборони відповідачу змінювати в односторонньому порядку умови праці начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради ОСОБА_1 не стосується заявлених позовних вимог, а по суті є самостійною вимогою, заявленою на майбутнє, що також є неприпустимим з огляду на завдання адміністративного судочинства про захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду скасувати та в задоволені заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 199, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 р. - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

В повному обсязі ухвала виготовлена 03.05.2017 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим