Справа № 263/3401/17
Суддя: Скрипниченко Т. І.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3401/17
Провадження № 2-а/263/370/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом 13 березня 2017 року про скасування постанови від 05.03.2017 року серії АР № 851693 у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та провадження по справі закрити.

05.03.2017 року поліцейським роти 2-го батальйону УПП ДПП в місті Маріуполі Гах А.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №851693 про те, що ОСОБА_1, 05.03.2017 приблизно о 16.48 год. керував автомобілем НОМЕР_1 біля б.58, розташованому по пр. Миру у Центральному районі м.Маріуполя та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено).

Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням законодавства, а саме: згідно Постанови місце розгляду справи вказане біля буд. 50 розташованому по пр. Миру у Центральному районі м.Маріуполя (магазин Брусничка), але дісне місце складання Постанови відбулося на паркові біля буд. 48, розташованому по пр. Миру у м.Маріуполі (школа мистецтва), тобто місце розгляду справи вказане у Постанові не є дійсним - склали Постанову в іншому місці без присутності ОСОБА_1

По-друге місце скоєння правопорушення зазначено я к біля буд. 58, розташованого по пр. Миру у м.Маріуполя, Дорожній знак 2.2. «Стоп», розташований перед перетином проїзних частин, а саме вул. Університетської та пр. Миру у м.Маріуполя. Автотранспорт під керуванням ОСОБА_1 рухався біля будинку №56 по вул. Університетській у м.Маріуполя, побачивши дорожній знак 2.2. «Стоп» виконав зупинку автотранспорту там де йому дозволяв кут огляду бачити автотранспорт на головній проїжджій частині (пр. Миру). Зупинка автотранспорту відбулася приблизно за 2-3 метри від вказаного дорожнього знаку.

По-третє у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги розділу 33 додатку 1 ПДР України, згідно ПДР України дорожній знак 2.2 «Стоп» відноситься до Знаків пріоритетів (33.2.) , тому не порушував правил розділу 33.1.

По-четверте перед складанням Постанови поліцейський Корінський С.А. запропонував переглянути відео на якому нібито знято порушення ПДР. Після того Корінський С.А. пішов до патрульного автомобіля та знаходився у ньому близько 7-10 хвилин. Увесь час поліцейський Гах А.А. знаходився поруч з ОСОБА_1 Через деякий час Корінський С.А. повернувся та надав ОСОБА_1 відео для перегляду, на якому синього кольору автомобіль рухається по пр. миру. На вказаному відео держ. Номер зафіксованого автотранспорту не було видно, так як зйомка велася з боку (відразу було важко визначити чи це дійсно транспорт ОСОБА_1.). Відео він переглядав на мобільному телефоні поліцейського Корінського С.А. Поліцейський пояснив, що це відео знято на мобільний телефон, який не є спеціальним технічним засобом.

Тому просить скасувати постанову від 05.03.2017 серія АР №851693 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень та закрити провадження.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові. У подальшому просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. У запереченнях до адміністративного позову зазначено, що відповідно п.4 Наказу №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Під час патрулювання 05.03.2017 року інспектором роти №2 УПП в м.Маріуполі ДПП Гах А.А. та його напарником Коренським С.А. близько 17:00 було помічено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій керуючи автомобілем NissanSunny, державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Миру в Центральному районі міста Маріуполь не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), чим порушив додаток 1 розділу 33 ПДР України. Після чого поліцейським було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Нціональну поліцію». Інспектор Гах А.А. підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 належним чином представився, пояснив причину зупинки і перевірки документів та просив пред'явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії,реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та п.2.4. а) ПДР. Позивачем була виконана законна вимога поліцейського. Позивач, керуючи транспортним засобом, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, дорожніми знаками, що призвело до порушення ПДР України. Факт керування позивачем транспортним засобом та здійснення проїзду без зупинки в зоні дії знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» підтверджується відеозаписом, який надається в якості доказів для доручення до матеріалів справи. Твердження позивача про здійснення зупинки спростовується відеоматеріалом з відеореєстротора, де чітко вбачається факт здійснення правопорушення транспортним засобом позивача. А саме на відеозапису з відео реєстратора службового автомобіля є факт того, що т.з. порушив вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки, що підтверджується відеозаписом о 02:51:47, однак з причин перевантаження карти пам'яті відбувся системний збій, в ході чого виникла помилка в даті та часі фіксування правопорушення, внаслідок чого на вищезазначеному відеозаписі відображається некоректні відомості про дату та час замість дійсної та правильної дати та часу вчинення правопорушення, а саме: 05.03.2017 о 16:48. Підтвердженням факту правопорушення, здійсненого 05.03.2017 є також відео з нагрудної камери інспекторів. Жодного доказу на обґрунтування своєї позиції позивач до суду не надав. Посилається на те, що постанова є правомірною та такою ,що не підлягає скасуванню. Інспектор вірно вказав місце розгляду справи, що підтверджується інформацією на схематичному зображенні, взятому з Інтернет ресурсу, додаток 1 розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки» містить наступні види дорожніх знаків : попереджувальні знаки; знаки пріоритету; заборонні знаки; наказові знаки; інформаційно-вказівні знаки. Щодо посилання позивача на необхідність наявності підтверджувальних документів для технічного засобу із функціями відеозапису як засобу вимірювальної техніки. У відповідності до п.9 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису. Також, згідно вимог ст. 40 зазначеного Закону , поліція для підтвердження, виявлення або фіксації правопорушення та забезпечення дотримання правил дорожнього руху може застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. Жодним нормативно-правовим актом не вказано на їх відношення до засобів вимірювальної техніки, так само як і на необхідність їх перевірки або укомплектованості документами про допуск до використання. В подальшому в судове засідання не прибув.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне.

Постановою серії АР №851693від 05.03.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальністю за порушення за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 гривень за порушення вимог знаку 2.2.ПДР України.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 2 ст. 71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заявлений відповідач не з'явився в судове засідання, тому суд вирішив спір на підставі доказів, що були надані позивачем.

Посилання позивача щодо складання постанови за адресою: м.Маріуполь, проспект Миру, 48 та того, що знак 2.2 знаходиться у розділі «Попереджувальні знаки» не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

У наданому відповідачем відеоматеріалі вбачається, що перегляд порушення здійснюється з мобільного телефону, а не з відео реєстратору. Ухвалу суду від 14.04.20174 про витребування доказів, а саме належним чином завірену копію постанови про накладення адмінстративного стягнення по справі про адмінстративне правопрушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія АР №851693 від 03.09.2017 року у відношенні ОСОБА_1 та інформацію фіксування даного правопорушення відеореєстратором, який знаходиться у патрульному автомобілі та відповідне відображення фіксування зняття цієї інформації з даного відеореєстратора у відповідному журналі, відповідачем не виконано. Суду не надано доказів скоєння адміністративного правопорушення позивачем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органами державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає що суб'єктом владних повноважень не надано належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини.

Враховуючі наведене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 86, 158-163 КАС України, ст. ст. 247, 251, 252, 256, 287-289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову від 05.03.2017 року серія АР № 851693 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.І.Скрипниченко