Справа № 754/15558/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Карпушової О.В. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва роти №3 батальйону №3 ДПП капрала поліції Проценко Б.В. про визнання рішення протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернувся в Деснянський районний суд м. Києва з позовом до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва роти №3 батальйону №3 ДПП капрала поліції Проценко Б.В. про визнання рішення протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року позов задоволено:

визнано протиправним дії інспектора Управління патрульної поліції міста Києва роти № 3 батальйону № 3 ДПП капрала поліції Проценко Б.В. щодо тимчасового затримання транспортного засобу, що належить ОСОБА_1, оформленого Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.10.2016 року;

визнано протиправним та скасовано Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу - автомобіля РЕНО ЛОГАН д/н НОМЕР_2 від 23.10.2016 року, складений інспектором Управління патрульної поліції міста Києва роти № 3 батальйону № 3 ДПП капралом поліції Проценко Б.В.;

скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 289065 від 23.10.2016 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції міста Києва роти № 3 батальйону № 3 ДПП капралом поліції Проценко Б.В. відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 122 КУпАП;

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу порушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Департаментом патрульної поліції було подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2016 року позивач здійснив стоянку транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 під естакадою за адресою: м. Київ, вул. Миропільська 2, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи виявлене правопорушення, а також те, що власника транспортного засобу не було встановлено, інспектором Управління патрульної поліції міста Києва роти №3 батальйону №3 ДПП капралом поліції Проценко Б.В. було здійснено огляд та тимчасово затримано належний позивачеві транспортний засіб Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 5).

На підставі акту, інспектором 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції - Шаповал О.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23 жовтня 2016 року серії АР № 289065, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 510 грн. (а.с. 7).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням даного Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «в» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях.

Підпунктом «а» пункту 15.10. ПДР встановлено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі передбаченого ч. 3 ст. 122 КАпАП поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом

порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в акті тимчасового затримання транспортного засобу від 23.10.2016.

Крім того, позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 25 квітня 2017 року визнав, що здійснив стоянку транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 під естакадою за адресою: м. Київ, вул. Миропільська 2.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 289065 від 23 жовтня 2016 року.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова була винесена інспектором 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції - Шаповал О.С., а не інспектором Управління патрульної поліції міста Києва роти №3 батальйону №3 ДПП капралом поліції Проценко Б.В., як було зазначено судом першої інстанції.

Крім того, відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або

доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального

автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

Після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу із зазначенням:

дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові особи, яка приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку;

найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора;

адреси місця зберігання транспортного засобу;

посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи: особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, два свідки, а також водій і страховий комісар у разі їх присутності.

До акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за можливості додається фотографія транспортного засобу, що підлягає тимчасовому затриманню, і перелік речей, які перебувають у ньому.

У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі появи водія на місці правопорушення, за умови, що правопорушення може бути усунуте ним у максимально короткий строк, поліцейський виносить постанову (складає протокол) про адміністративне правопорушення і при цьому не проводить тимчасове затримання транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з'явився на місці вчинення адміністративного правопорушення під час завантаження транспортного засобу на евакуатор, про що зазначає позивач в позовній заяві та відповідачі у поданих до суду першої інстанції запереченнях та апеляційній скарзі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що прибувши на місце вчинення адміністративного правопорушення, позивач відмовився надавати документи, що посвідчують його особу та підтверджують право керування транспортним засобом, що призвело до необхідності тимчасового затримання транспортного засобу, оскільки як вбачається з оскаржуваного акту, інспектором Управління патрульної поліції міста Києва роти № 3 батальйону № 3 ДПП капралом поліції Проценко Б.В. було ознайомлено позивача (як водія) з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, про що свідчить його підпис в акті, що спростовує вищевикладені доводи відповідача (а.с. 5).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій інспектора Управління патрульної поліції міста Києва роти № 3 батальйону № 3 ДПП капрала поліції Проценко Б.В. щодо тимчасового затримання транспортного засобу, що належить позивачу.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про скасування акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу - автомобіля РЕНО ЛОГАН д/н НОМЕР_2 від 23.10.2016 року, оскільки останній не є рішенням суб'єкта владних повноважень, в розумінні положень п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, жодними чином не порушує прав позивача та не породжує для нього будь-яких обов'язків, натомість носить інформаційний характер та лише відображає викладену у ньому інформацію.

Як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст. 122 КпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття судом першої інстанції провадження у адміністративній справі, порушеній Відповідачем відносно Позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі №К/9991/28251/11.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції частковому скасуванню, з ухваленням в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року скасувати в частині:

визнання протиправним та скасування акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу - автомобіля РЕНО ЛОГАН д/н НОМЕР_2 від 23.10.2016 року, складеного інспектором Управління патрульної поліції міста Києва роти № 3 батальйону № 3 ДПП капралом поліції Проценко Б.В.;

скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 289065 від 23.10.2016 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції міста Києва роти № 3 батальйону № 3 ДПП капралом поліції Проценко Б.В. відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 за відсутності в його діях складу порушення та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.