Справа № 331/2041/17
Суддя: Скользнєва (Швидка) Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/99/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 березня 2017 року поліцейським роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 767474, якою визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови порушенням є - здійснення водієм транспортного засобу «Hyundai-Hi» 11 березня 2017 року о 21 годині 00 хвилин навпроти будинку № 14 по бул. Шевченка в м. Запоріжжі зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 ПДР України, а саме ближче ніж на 8,8 м., чим порушив п. 15.9 ПДР України.

Таке твердження не відповідає дійсним обставинам, адже 11 березня 2017 року о 21 годині 00 хвилин він дійсно, керуючи автомобілем «Hyundai-Hi», номерний знак НОМЕР_1, зупинився у крайній лівій полосі руху перед нерегульованим пішохідним переходом (навпроти буд. № 14 по бул. Шевченка в м. Запоріжжі) з метою виконання п. 12.3 та п. 18.1 ПДР України, а саме: з метою надання переваги у русі пішоходам, які мали намір здійснити перехід проїзної частини дороги. Враховуючи, що пішоходи то починали рух через проїзну частину, то надавали йому сигнали руками щоб він їх не чекав та проїзжав, його зупинка перед нерегульованим пішохідним переходом була тривалою.

В цей момент ззаду до нього під'їхав автомобіль патрульної служби та за допомогою гучного зв'язку йому було запропоновано зупинитися, після чого до нього підійшов поліцейський ОСОБА_2 та на його вимогу він передав водійські посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Інспектор ОСОБА_2 забрав усі ці документи та пішов до службового автомобіля, а через деякий час останній прийшов з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також, під час винесення оскаржуваної постанови інспектором не були взяті до уваги його пояснення щодо обставин справи, не надані докази скоєння ним відповідного адміністративного правопорушення та не було досліджено інших доказів. Позивачу було відмовлено в наданні можливості внести свої заперечення та на постанові про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, просить суд визнати дії поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 щодо винесення постанови АР № 767474 від 11 березня 2017 року незаконними; скасувати постанову АР № 767474 поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 від 11 березня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КпАП України в розмірі 255,00 гривень; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 2100,00 грн..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2017 року вимогу ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2100,00 грн., залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просив суд їх задовольнити.

Поліцейський роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Згідно ст. 171-2 ч. 1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів.

Частиною ч. 4 ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що відповідачем при наявності достатнього часу для подання письмових заперечень проти позову та доказів своєї позиції зазначених дій не виконано, взявши до уваги заяву представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони відповідача та ухвалити по справі рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Приймаючи до уваги заяву позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови АР № 767474 про адміністративне правопорушення від 11 березня 2017 року, ОСОБА_1, 11 березня 2017 року о 21 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем ««Hyundai-Hi», номерний знак НОМЕР_1, навпроти будинку № 14 по бул. Шевченка в м. Запоріжжі здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 ПДР України, а саме ближче ніж на 8,8 м., чим порушив п. 15.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. (а.с. 5)

Відповідно до ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку і відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст.122 КУпАП, доказів, в тому числі і автоматичної відео фіксації правопорушення до постанови не додавалося.

На підставі ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи також вбачається, що у постанові по справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 767474, від 11 березня 2017 року, винесеної поліцейським роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2, не зазначено жодного доказу, на підставі яких було встановлено наявність у діях ОСОБА_1, адміністративного правопорушення і винність даної особи в його вчиненні.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.248 Кодексу України про адміністративне правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували, що позивачем були порушенні Правила дорожнього руху України.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності всебічно, повно і об'єктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності та не надав належної оцінки безпосередньо поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин, твердження позивача на заперечення факту порушення ним вимог Правил дорожнього руху України заслуговують на увагу.

Доводи, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті, дослідженням матеріалів справи, доказами, наданими позивачем, поясненнями позивача, викладеними в позові, відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували обставини, зазначені ОСОБА_1, у зв'язку з чим постанова про адміністративне правопорушення є безпідставною та необґрунтованою, оскільки, відповідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За цих обставин, оскільки відповідачем не зібрано достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тому оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати у зв'язку із відсутністю в діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ст. ст. 222, 289, 292, 293 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 щодо винесення постанови АР № 767474 від 11 березня 2017 року незаконними

Скасувати постанову АР № 767474 поліцейського роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 від 11 березня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КпАП України в розмірі 255 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

05.05.2017 .