Справа № 806/1106/17
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/1106/17

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

10 травня 2017 року Житомир Справа № 806/1106/17

Категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Черняхович І.Е. ,

секретар судового засідання - Кривенко Л.М. ,

за участю представників сторін,

встановив:

Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за таких підстав.

Встановлено, що 01.04.2016 головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №50664930 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області №906/202/15 від 07.03.2015 (а.с. 25).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

За правилами статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року у справі №825/2566/14 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2187цс15.

У відповідності до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 13 грудня 2010 року №3 (зі змінами відповідно до Постанови від 21 травня 2012 року № 5) передбачено, що судам необхідно враховувати, що всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об’єднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Юрисдикцію суддів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об’єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначити з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини ч.1 ст. 74 Закону України, від 02.06.2016, №1404-VIII "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що платіжна вимога №23 від 02.03.2017 винесена на виконання постанови в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі наказу, виданого за результатами розгляду справи Господарським судом Житомирської області, за правилами ГПК України, тому даний позов підлягає розгляду в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Одночасно, суд роз'яснює, що позивач має право звернутися з даним позовом до Господарського суду Житомирської області в порядку передбаченому ГПК України. Крім того, позивач має право звернутися до Житомирського окружного адміністративного суду в порядку ст.7 Закону України "Про судовий збір" з клопотанням про повернення судового збору.

Керуючись статтями 157, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: І.Е.Черняхович