Справа № 820/1069/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 квітня 2017 р. № 820/1069/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - Волокіти О.Г.,

представника відповідача - Стріжкова А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АФАЛІНА" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АФАЛІНА», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області , в якому просить суд:

- скасувати Податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 р. № , згідно якого визначена сума грошового зобов'язання ТОВ «АФАЛІНА» з податку на додану вартість - за основним платежем 3 781 518,00 грн., за штрафними санкціями - 945 379,50 грн.,

- скасувати Податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 р. № , згідно якого визначена сума грошового зобов'язання ТОВ «АФАЛІНА» з податку на прибуток - за основним платежем 3 812 358,00 грн., за штрафними санкціями - 674 366,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки підприємства № 826/20-40-14-02-07/22701074 від 16.12.2016 р. не відповідають дійсності, суперечать фактичним обставинам та наданим під час перевірки первинним бухгалтерським документам, та, відповідно, є незаконними, а винесені за його наслідками податкові повідомлення-рішення є такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив суд у його задоволенні відмовити, зазначивши, що перевірку проведено з дотриманням вимог Податкового кодексу України, порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в Акті перевірки, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на законних підставах.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АФАЛІНА» пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статус юридичної особи з ідентифікаційним кодом 22701074., перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області як платник податків.

Судом встановлено, що в період з 14.11.2016 р. по 09.12.2016 р. фахівцями відповідача на підставі наказу від 02.11.2016 р. № 2999, направлень від 11.11.2016 р. № 6512, 6513, 6514, 6515, 6516, 6517, 6518, згідно з п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20, ст. 75, ст.77, п. 82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, проведено планову документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ «АФАЛІНА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2016 р., за результатами якої складено Акт перевірки № 826/20-40-14-02-07/22701074 від 16.12.2016 р.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено такі порушення ТОВ «АФАЛІНА»:

1. Заниження податку на прибуток всього у сумі 3 812 358 грн., у т.ч.: 2015 р. - 1 114 894 грн.; 9 місяців 2016 р. - 2 697 464 грн., а саме:

- 1 квартал 2016 р. - 1 184 392 грн.,

- 2 квартал 2016 р. - 1 172 755 грн.,

- 3 квартал 2016 р. - 340 317 грн. за рахунок:

- завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 2050 „Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" розділ І. Фінансові результати Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) (Форма № 2) за період 2015 - 9 місяців 2016 на загальну суму 21 179 768 грн., у т.ч. за 2015 - 6 193 855 грн., 9 місяців 2016 - 14 985 913 грн. (1 квартал 2016 - 6 579 955 грн., 2 квартал 2016 - 6 515 308 грн., 3 квартал 2016 - 1 890 650 грн.), що є порушенням п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, ст.137 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII), Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Витрати» П(С)БО16), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, п.2 ст.3, ст.4 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» (далі - П(С)БO 1), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704.

2. По податку на додану вартість встановлено:

- заниження заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість (ряд.24 Декларації «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодуванню включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду») за березень 2015 року в сумі 1 087 427 грн., за квітень 2015 року в сумі 1 071 224 грн., за травень 2015 року в сумі 869 655 грн., за червень 2015 року в сумі 609 941 грн., за липень 2015 року в сумі 360 482 грн., за серпень 2015 року в сумі 345 830 грн.;

- завищення задекларованого податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 100 476 грн., в т.ч. за березень 2015 року в сумі 15 717 грн., за квітень 2015 року в сумі 16 203 грн., за травень 2015 року в сумі 22 369 грн., за червень 2015 року в сумі 14 447 грн., за липень 2015 року в сумі 17 058 грн., за серпень 2015 року в сумі 14 652 грн.;

- заниження задекларованого податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 3 781 518 грн., в т.ч. за вересень 2015 року в сумі 141 390 грн., за січень 2016 року в сумі 823 107 грн., за лютий 2016 року в сумі 338 084 грн., за березень 2016 року в сумі 154 800 грн., за квітень 2016 року в сумі 64 701 грн., за травень 2016 року в сумі 712 060 грн., за червень 2016 року в сумі 739 250 грн., за липень 2016 року в сумі 460 306 грн., за серпень 2016 року в сумі 135 880 грн., за вересень 2016 року в сумі 211 940 грн. за рахунок порушень п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, а саме: так як підтвердити факт отримання ТОВ «АФАЛІНА» ТМЦ/послуг від ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" (податковий номер 40173872, Київська область), ТОВ "ПРОМОСТАР УКРАЇНА" (податковий номер 40301178, Київська область), ТОВ "НЬЮ ФІНАНС 2016" (податковий номер 40165814, Київська область ), ПП "КАПО" (податковий номер 35587752, м. Запоріжжя), ТОВ "ДЕЛІВЕРІ ГРУПП" (податковий номер 40396579, Київська область), ТОВ "ГЕСТОРА" (податковий номер 40060589, Київська область), ТОВ "АПЕКС - ІНВЕСТ" (податковий номер 40171207, Київська область), ТОВ "ХІТ ЛАЙН" (податковий номер 40379354, Київська область), ТОВ "СЕЛЕЗІЯ" (податковий номер 40369791, Київська область), ТОВ "ЛЕВІАНС АКТИВ" (податковий номер 40171037, Київська область), ТОВ "ЛАРТАН" (податковий номер 39404523, Запорізька область), ТОВ "АКЦЕНТ - ЛАЙН" (податковий номер 40160266, Кіровоградська область), ТОВ "АДВАНС АССИСТ" (податковий номер 40149766, м. Київ) з причини нереальністі здійснення господарських операцій дана сума виключається зі складу податкового кредиту ТОВ "АФАЛІНА" за березень 2015 року в сумі 94 713 грн., за травень 2015 року в сумі 179 200 грн., за червень 2015 року в сумі 245 237 грн., за липень 2015 року в сумі 232 401 грн., за серпень 2015 року в сумі 487 220 грн., за січень 2016 року в сумі 823 107 грн., за лютий 2016 року в сумі 338 084 грн., за березень 2016 року в сумі 154 800 грн., за квітень 2016 року в сумі 64 701 грн., за травень 2016 року в сумі 716 060 грн., за червень 2016 року в сумі 739 250 грн., за липень 2016 року в сумі 460 306 грн., за серпень 2016 року в сумі 135 880 грн., за вересень 2016 року в сумі 211 940 грн. відповідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-V.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом були винесені:

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 р. № , яким визначено суму грошового зобов'язання ТОВ «АФАЛІНА» з податку на додану вартість - за основним платежем 3 781 518,00 грн., за штрафними санкціями - 945 379,50 грн.,

- Податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 р. № , яким визначено суму грошового зобов'язання ТОВ «АФАЛІНА» з податку на прибуток - за основним платежем 3 812 358,00 грн., за штрафними санкціями - 674 366,00 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також суджень, викладених суб'єктом владних повноважень в акті перевірки № 826/20-40-14-02-07/22701074 від 16.12.2016 р., на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення.

Підставами для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугували висновки акту перевірки, в якому встановлено неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій з зазначеними в акті контрагентами.

Щодо господарської діяльності позивача та фінансово-господарських операцій з контрагентами, зазначеними в акті перевірки № 826/20-40-14-02-07/22701074 від 16.12.2016 р. суд зазначає наступне.

В періоді, що перевірявся, ТОВ «АФАЛІНА» мало господарські відносини з такими підприємствами - постачальниками товарів: ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" (податковий номер 40173872), ТОВ "ПРОМОСТАР УКРАЇНА" (податковий номер 40301178), ТОВ "НЬЮ ФІНАНС 2016" (податковий номер 40165814), ПП "КАПО" (податковий номер 35587752), ТОВ "ДЕЛІВЕРІ ГРУПП" (податковий номер 40396579), ТОВ "ГЕСТОРА" (податковий номер 40060589), ТОВ "АПЕКС - ІНВЕСТ" (податковий номер 40171207), ТОВ "ХІТ ЛАЙН" (податковий номер 40379354), ТОВ "СЕЛЕЗІЯ" (податковий номер 40369791), ТОВ "ЛЕВІАНС АКТИВ" (податковий номер 40171037), ТОВ "ЛАРТАН" (податковий номер 39404523), ТОВ "АКЦЕНТ - ЛАЙН" (податковий номер 40160266), ТОВ "АДВАНС АССИСТ" (податковий номер 40149766), ТОВ "ВЕСАНА" (податковий номер 40060903), ТОВ "ВІВАТОРГ" (податковий номер 39616422), ТОВ "РОДНІК - СТАЙЛ" (податковий номер 39995515).

Згідно умов укладеного між ТОВ «ТРЕВІС ГРУПП» (постачальником) та ТОВ «АФАЛІНА» (покупцем) договору поставки № 20/04 від 20.04.2016 р. постачальником в квітні 2016 року було поставлено позивачеві сплав алюмінієвий на загальну суму 388 206,00 грн., в т.ч. ПДВ - 64 701,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 429 від 27.04.2016 р., № 441 від 29.04.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307902 від 28.03.2017., а також товарно-транспортними накладними № 2704 від 27.04.2016 р., № 2904 від 29.04.2016 р. (т. 1 а.с. 59-63).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 20/04 від 20.04.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 478 від 10.05.2016 р., № 495 від 12.05.2016 р., № 512 від 17.05.2016 р. вбачається, що позивач розрахувався з постачальником за товар в сумі 388 206,00 грн. (т. 1 а.с. 64-66).

В межах укладеного між «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» (постачальником) та позивачем (покупцем), договору поставки від 27.04.2016 р. № 27/04, постачальником в травні-червні 2016 року було поставлено позивачеві сплав алюмінієвий та кремній технічний на загальну суму 2 329 561, 92 грн., у тому числі ПДВ - 388 260,32 грн., що підтверджується видатковими накладними № 86 від 04.05.2016 р., № 87 від 05.05.2016 р., № 9 від 21.06.2016 р., № 42 від 27.06.2016 р., № 45 від 30.06.2016 р., № 46 від 30.06.2016 р., витягами з Єдиного реєстру податкових накладних № 307905 від 28.03.2017. та № 307909 від 28.03.2017 р., а також товарно-транспортними накладними № 0405 від 04.05.2016 р., № 0505 від 05.05.2016 р., № 2106 від 21.06.2016 р., № 2706 від 27.06.2016 р., № 3006 від 30.06.2016 р.(т. 1 а.с. 67-82).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 27/04 від 27.04.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 515 від 18.05.2016 р., № 520 від 19.05.2016 р., № 67 від 23.05.2016 р., № 536 від 23.05.2016 р., № 551 від 26.05.2016 р., № 690 від 01.07.2016 р., № 710 від 06.07.2016 р., № 716 від 07.07.2016 р., № 728 від 08.07.2016 р., № 743 від 13.07.2016 р., № 758 від 15.07.2016 р., № 765 від 19.07.2016 р. підтверджується факт здійснення позивачем розрахунків з постачальником за отриманий товар в сумі 2 329 561, 92 грн. (т. 1 а.с. 83-94).

Відповідно до умов договору поставки № 11/05 від 11.05.2016 р., укладеного між ТОВ «НЬЮ ФІНАНС 2016» (постачальником) та позивачем (покупцем), постачальником в період травень 2016 року було поставлено позивачеві товар (сплав алюмінієвий та кремній технічний) на загальну суму 1 169 323,20 грн., в т.ч. ПДВ - 194 887,20 грн., що підтверджується видатковими накладними № 174 від 16.05.2016 р., № 175 від 16.05.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307906 від 28.03.2017., а також товарно-транспортними накладними № 1605 від 16.05.2016 р. (т. 1 а.с. 95-101).

За умовами п. 4.4. договору поставки № 11/05 від 11.05.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач повністю розрахувався з постачальником за поставлений за договором товар в сумі 1 169 323,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 554 від 27.05.2016 р., № 570 від 31.05.2016 р., № 617 від 08.06.2016 р., № 619 від 08.06.2016 р., № 629 від 14.06.2016 р., № 628 від 14.06.2016 р., № 640 від 16.06.2016 р. (т. 1 а.с. 102-109).

Згідно договору поставки № 08/06 від 08.06.2015 р., укладеного між ПП «КАПО» (постачальником) та позивачем (покупцем), постачальником в період червень-липень 2015 року було поставлено позивачеві сплав алюмінієвий на загальну суму 2 352 119,04 грн., в т.ч. ПДВ - 392 019,84 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-00000156 від 15.06.2015 р., № РН-00000197 від 18.06.2015 р., № РН-00000227 від 22.06.2015 р., № РН-00000249 від 25.06.2015 р., № РН-00000256 від 25.06.2015 р., № РН-00000298 від 29.07.2015 р., № РН-00000308 від 30.07.2015 р., витягами з Єдиного реєстру податкових накладних № 307889 від 28.03.2017. та № 307890 від 28.03.2017 р., а також товарно-транспортними накладними № 150601 від 15.06.2015 р., № 180601 від 18.06.2015 р., № 220602 від 22.06.2015 р.. № 250603 від 25.06.2015 р., № 250603 від 25.06.2015 р., № 290702 від 29.07.2015 р., № 300702 від 30.07.2015 р. (т. 1 а.с. 109-127).

Відповідно до п. 4.4. договору поставки № 08/06 від 08.06.2015 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач повністю розрахувався з постачальником за товар в сумі 2 352 119,04 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 603 від 01.07.2015 р., № 632 від 08.07.2015 р., № 633 від 08.07.2015 р., № 211 від 08.07.2015 р., № 638 від 10.07.2015 р., № 673 від 21.07.2015 р., № 674 від 21.07.2015 р., № 679 від 22.07.2015 р., № 253 від 06.08.2015 р., № 863 від 08.09.2015 р., № 889 від 16.09.2015 р. (т. 1 а.с. 128-139).

Відповідно до укладеного між позивачем (покупцем) і ТОВ «ГЕСТОРА» (постачальником) договору поставки від 12.01.2016 р. № 12/01 останній в період січень - лютий 2016 р. поставив позивачу сплав алюмінієвий та кремній технічний на загальну суму 5 037 084, 00 грн., у тому числі ПДВ - 839 514,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № РН-00005 від 18.01.2016 р., № РН-00007 від 19.01.2016 р., № РН-00006 від 21.01.2016 р., № РН-00008 від 22.01.2016 р., № РН-00009 від 23.01.2016 р., № РН- 000010 від 25.01.2016 р., № РН-000047 від 03.02.2016 р., № РН-000048 від 04.02.2016 р., РН-0000150 від 22.02.2016 р., витягами з Єдиного реєстру податкових накладних № 307896 від 28.03.2017. та № 307898 від 28.03.2017 р., а також товарно-транспортними накладними № 180105 від 18.01.2016 р., № 190107 від 19.01.2016 р., № 110106 від 21.01.2016 р., № 220108 від 22.01.2016 р., № 230109 від 23.01.2016 р., № 250110 від 25.01.2016 р., № 030247 від 03.02.2016 р., № 040248 від 04.02.2016 р., № 2202150 від 22.02.2016 р. (т 1 а.с.139-160 ).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 12/01 від 12.01.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Факт повного розрахунку позивача з постачальником за отриманий за договором товар підтверджується платіжними дорученнями: № 91 від 25.01.2016 р., № 455 від 27.01.2016 р., № 107 від 01.02.2016 р., № 109 від 01.02.2016 р., № 148 від 10.02.2016 р., № 156 від 11.02.2016 р., № 193 від 18.02.2016 р., № 205 від 22.02.2016 р., № 214 від 23.02.2016 р., № 213 від 23.02.2016 р., № 38 від 23.02.2016 р., № 223 від 25.02.2016 р., № 39 від 25.02.2016 р., № 225 від 26.02.2016 р., № 247 від 04.03.2016 р., № 268 від 14.03.2016 р., № 269 від 15.03.2016 р., № 276 від 15.03.2016 р., № 499 від 13.05.2016 р., № 500 від 13.05.2016 р., № 527 від 19.05.2016 р. (т. 1 а.с. 161-181).

Згідно договору поставки № 22/08 від 22.08.2016 р., укладеного між ТОВ «АПЕКС - ІНВЕСТ» (постачальником) та позивачем (покупцем), постачальником в період вересень 2016 р. було поставлено позивачеві сплав алюмінієвий на загальну суму 753 480,00 грн., в т.ч. ПДВ - 125 580,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 39 від 12.09.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307912 від 28.03.2017., та товарно-транспортною накладною № 1209 від 12.09.2016 р. (т. 1 а.с. 182-187).

Відповідно до п. 4.4. договору поставки № 22/08 від 22.08.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач повністю розрахувався з постачальником за поставлений за договором товар в сумі 753 480,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1007 від 22.09.2016 р., № 1014 від 23.09.2016 р., № 1115 від 24.10.2016 р. (т. 1 а.с. 187-189).

В межах укладеного між ТОВ «ЛАРТАН» (постачальником) та позивачем (покупцем) договору поставки № 15/05 від 15.05.2015 р. постачальником в період травень, липень 2015 року було поставлено позивачеві сплав алюмінієвий та кремній технічний на загальну суму 1 588 908,00 грн., в т.ч. ПДВ - 264 818,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000019 від 26.05.2015 р., № РН-0000020 від 27.05.2015 р., № РН-00459 від 03.07.2015 р., № РН-00453 від 06.07.2015 р., витягами з Єдиного реєстру податкових накладних № 307886 від 28.03.2017. та № 307888 від 28.03.2017 р., а також товарно-транспортними накладними № 2605 від 26.05.2015 р., ТТН № 2705 від 27.05.2015 р., № 030701 від 03.07.2015 р., № 060701 від 06.07.2015 р. (т. 1 а.с. 201-221).

Відповідно до п. 4.4. договору поставки № 15/05 від 15.05.2015 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Факт повного розрахунку позивача з постачальником за отриманий за договором товар підтверджується платіжними дорученнями: № 527 від 09.06.2015 р., № 178 від 10.06.2015 р., № 574 від 23.06.2015 р., № 671 від 20.07.2015 р., № 675 від 21.07.2015 р., № 712 від 31.07.2015 р., № 714 від 31.07.2015 р., № 723 від 04.08.2015 р., № 725 від 04.08.2015 р., № 801 від 21.08.2015 р., № 862 від 08.09.2015 р., № 281 від 08.09.2015 р., № 280 від 08.09.2015 р., № 890 від 16.09.2015 р., № 862 від 08.09.2015 р. (т. 1 а.с. 190-200).

Відповідно до укладеного між ТОВ «АКЦЕНТ - ЛАЙН» (постачальником) та позивачем (покупцем) договору поставки № 06/05 від 06.05.2016 р. постачальником в період травень 2016 р. було поставлено позивачеві товар - сплав алюмінієвий на загальну суму 784 800,00 грн., в т.ч. ПДВ - 130 800,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 167 від 13.05.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307903 від 28.03.2017 та товарно-транспортною накладною № 1305 від 13.05.2016 р. (т. 1 а.с. 217-221).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 06/05 від 06.05.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач повністю розрахувався з постачальником за поставлений за договором товар в сумі 784 800,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 545 від 25.05.2016 р., № 571 від 31.05.2016 р., № 638 від 15.06.2016 р., № 661 від 21.06.2016 р., № 781 від 22.07.2016 р. (т. 1 а.с. 222-226).

На виконання укладеного між позивачем (покупцем) і ТОВ «АДВАНС АССИСТ» (постачальником) договору поставки від 05.04.2016 р. № 05/04 останній в період травень - червень 2016 р. поставив позивачу сплав алюмінієвий на загальну суму 2 459 538,00 грн., у тому числі ПДВ - 409 923,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 60 від 06.05.2016 р., № 61 від 07.05.2016 р., № 82 від 10.05.2016 р., № 118 від 14.06.2016 р., № 119 від 12.06.2016 р., № 145 від 22.06.2016 р., витягами з Єдиного реєстру податкових накладних № 307907 від 28.03.2017. та № 307910 від 28.03.2017 р., а також товарно-транспортними накладними № 060560 від 06.05.2016 р., № 070561 від 07.05.2016 р., № 100582 від 10.05.2016 р., № 1406118 від 14.06.2016 р., № 1206119 від 12.06.2016 р., № 2206145 від 22.06.2016 р. (т. 1 а.с. 227-242 ).

Згідно п. 3.3. договору поставки № 05/04 від 05.04.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника або іншої особи, зазначеної постачальником, шляхом самовивозу. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника та за рахунок покупця.

ТОВ «АФАЛІНА» розрахувалося з постачальником за отриманий за договором товар в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 559 від 27.05.2016 р., № 591 від 02.06.2016 р., № 592 від 02.06.2016 р., № 687 від 30.06.2016 р., № 695 від 04.07.2016 р., № 694 від 04.07.2016 р., № 696 від 04.07.2016 р., № 737 від 11.07.2016 р., № 741 від 13.07.2016 р., № 744 від 13.07.2016 р., № 745 від 13.07.2016 р., № 805 від 01.08.2016 р. (т. 1 а.с. 243, т.2 а.с. 1-4).

Згідно умов договору поставки № 01/06 від 01.06.2016 р., укладеного між ТОВ «ДЕЛІВЕРІ ГРУПП» (постачальником) та позивачем (покупцем), постачальником в період червень 2016 р. було поставлено позивачеві сплав алюмінієвий та кремній технічний на загальну суму 1 260 600,00 грн., в т.ч. ПДВ - 210 100,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 90 від 13.06.2016 р., № 91 від 13.06.2016 р., № 93 від 14.06.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307911 від 28.03.2017., а також товарно-транспортними накладними № 1306 від 13.06.2016 р., № 1406 від 14.06.2016 р. (т. 2 а.с. 5-12).

Відповідно до п. 4.4. договору поставки № 01/06 від 01.06.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач розрахувався з постачальником за товар в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 665 від 22.06.2016 р., № 666 від 22.06.2016 р., № 688 від 30.06.2016 р., № 709 від 06.07.2016 р., № 727 від 08.07.2016 р. (т. 3 а.с. 13-17).

Відповідно до укладеного між ТОВ «ХІТ ЛАЙН» (постачальником) та позивачем (покупцем) договору поставки № 26/05 від 26.05.2016 р. постачальником в період червень 2016 р. було поставлено позивачеві товар - сплав алюмінієвий та кремній технічний на загальну суму 591 240,00 грн., в т.ч. ПДВ - 98 540,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 23 від 02.06.2016 р., № 154 від 10.06.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307931 від 28.03.2017., а також товарно-транспортними накладними № 0206 від 02.06.2016 р., № 1006 від 10.06.2016 р. (т. 2 а.с. 18-24).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 26/05 від 26.05.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач повністю розрахувався з постачальником за поставлений за договором товар в сумі 591 240,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 636 від 15.06.2016 р., № 639 від 16.06.2016 р., № 674 від 24.06.2016 р., № 692 від 04.07.2016 р., № 757 від 15.07.2016 р. (т. 2 а. с. 25-29).

В межах укладеного між ТОВ «СЕЛЕЗІЯ» (постачальником) та позивачем (покупцем) договору поставки № 18/05 від 18.05.2016 р. постачальником в період травень 2016 р. було поставлено позивачеві кремній технічний на загальну суму 112 800,00 грн., в т.ч. ПДВ - 18 800,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 52 від 22.05.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307904 від 28.03.2017., а також товарно-транспортною накладною № 2205 від 22.05.2016 р. (т. 2 а.с. 30-34).

Відповідно до п. 4.4. договору поставки № 18/05 від 18.05.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Факт повного розрахунку позивача з постачальником за отриманий за договором товар підтверджується платіжними дорученнями: № 594 від 03.06.2016 р., № 641 від 16.06.2016 р. (т. 2 а.с. 35, 36).

Згідно договору поставки № 14/09 від 14.09.2016 р., укладеного між ТОВ «ЛЕВІАНС АКТИВ» (постачальником) та позивачем (покупцем), постачальником в період вересень 2016 р. було поставлено позивачеві товар - сплав алюмінієвий на загальну суму 518 160,00 грн., в т.ч. ПДВ - 86 360,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 34 від 16.09.2016 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307913 від 28.03.2017 р., а також товарно-транспортною накладною № 1609 від 16.09.2016 р. (т. 2 а.с. 37-41).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 14/09 від 14.09.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач повністю розрахувався з постачальником за товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 994 від 21.09.2016 р., № 1015 від 23.09.2016 р., № 1073 від 13.10.2016 р. (т. 2 а.с. 42-44).

Відповідно до умов договору поставки № 18/01 від 18.01.2016 р., укладеного між ТОВ «ВЕСАНА» (постачальником) та позивачем (покупцем), постачальником в період січень - березень 2016 р. було поставлено позивачеві товар - сплав алюмінієвий на загальну суму 2 858 862,12 грн., в т.ч. ПДВ - 476 477,02 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-000014 від 25.01.2016 р., № РН-000041 від 27.01.2016 р., № РН-000015 від 28.01.2016 р., № РН-000062 від 08.02.2016 р., № РН-000063 від 09.02.2016 р., № РН-000064 від 15.02.2016 р., № РН-000023 від 07.03.2016 р., № РН-000024 від 09.03.2016 р., витягами з Єдиного реєстру податкових накладних № 307897 від 28.03.2017р., № 307900 від 28.03.2017р., № 307901 від 28.03.2017р., а також товарно-транспортними накладними № 250114 від 25.01.2016 р., № 270141 від 27.01.2016 р., № 280115 від 28.01.2016 р., № 080262 від 08.02.2016 р., № 090263 від 09.02.2016 р., № 150264 від 15.02.2016 р., № 070323 від 07.03.2016 р., № 090324 від 09.03.2016 р. (т. 3 а.с. 42-65).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 18/01 від 18.01.2016 р. доставка товару здійснюється зі складу постачальника за домовленістю сторін. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом перевізника за рахунок покупця.

Позивач повністю розрахувався з постачальником за поставлений за договором товар в сумі 2 858 862,12 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 111 від 02.02.2016 р., № 27 від 04.02.2016 р., № 212 від 23.02.2016 р., № 215 від 23.02.2016 р., № 222 від 25.02.2016 р., № 283 від 16.03.2016 р., № 284 від 16.03.2016 р., № 285 від 16.03.2016 р., № 288 від 17.03.2016 р., № 333 від 30.03.2016 р., № 1025 від 28.09.2016 р., № 1045 від 05.10.2016 р., № 1049 від 06.10.2016 р., № 1063 від 11.10.2016 р. (т. 2 а.с. 66-79).

В межах укладеного між ТОВ «ВІВАТОРГ» (постачальником) та позивачем (покупцем) договору поставки № 13/03 від 13.03.2015 р. постачальником в період березень 2015 р. було поставлено позивачеві товар - сплав алюмінієвий та кремній технічний на загальну суму 568 280,00 грн., в т.ч. ПДВ - 94 713, 33 грн., що підтверджується видатковими накладними № 146 від 20.03.2015 р., № 252 від 30.03.2015 р., № 260 від 31.03.2015 р., № 261 від 31.03.2015 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 307891 від 28.03.2017р. (т. 2 а.с. 80-86).

Згідно п. 4.4. договору поставки № 13/03 від 13.03.2015 р. постачальник доставляє товар автомобільним транспортом на склад покупця. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що товар доставлявся на склад покупця автомобільним транспортом силами та за рахунок постачальника.

Позивач в повному обсязі розрахувався з постачальником за товар, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 355 від 20.04.2015 р., № 367 від 23.04.2015 р., № 421 від 13.05.2015 р. (т. 2 а.с. 87-89).

Судом встановлено, що в межах операцій з придбання товару у зазначених підприємств позивачем також були оформлені карти складського обліку матеріалів, які відображають прихід сплаву алюмінієвого та кремнію технічного на склад від вказаних постачальників, та його наступний рух: або на виробництво продукції, або на наступний продаж контрагентам позивача, та містять наступну інформацію: номери та дати прибуткових накладних, за якими отримано ТМЦ від постачальників за внутрішньою нумерацією підприємства позивача, номери й дати видаткових накладних, за якими здійснюється відвантаження виготовленої продукції або сплаву алюмінієвого як товару, найменування постачальників сплаву та покупців (замовників) продукції, найменування матеріалу та готової продукції, кількість продукції, що відвантажується. Зазначені картки є підставою для списання матеріалу на виробництво продукції або відвантаження товару покупцям.

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, у періоді, що перевірявся відповідачем, позивач здійснював на власному виробництві, яке розташоване за юридичною адресою позивача: м. Харків, пров. Пластичний, 9, переробку отриманого від контрагентів сплаву алюмінієвого з використанням у виробництві кремнію технічного у готову продукцію, а також перепродаж сплаву алюмінієвого. Позивачем на підприємстві створено аналітичну лабораторію, в якій здійснюється перевірка придбаного у контрагентів сплаву алюмінієвого якісним показникам, зазначеним у супровідних документах на нього.

Згідно п.п. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» зазначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані суду первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. № 168/704, спричиняли втрату зазначеними документами юридичного статусу первинних документів, судом не виявлено та актом перевірки не встановлено.

Відповідно до п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

В силу положень пунктів 5, 6, 7 Положення /стандарту/ бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за N 27/4248, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно із зменшенням активів або збільшенням зобов'язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» одним з основних принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є нарахування та відповідність доходів і витрат, тобто для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

З огляду на вищевикладені обставини суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно відніс до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, витрати по операціях з придбання товару у ТОВ «ТРЕВІС ГРУПП», ТОВ «ПРОМОСТАР Україна», ТОВ «НЬЮ ФІНАНС 2016», ПП «КАПО», ТОВ «ДЕЛІВЕРІ ГРУПП», ТОВ «ГЕСТОРА», ТОВ «АПЕКС - ІНВЕСТ», ТОВ «ХІТ ЛАЙН», ТОВ «СЕЛЕЗІЯ», ТОВ «ЛЕВІАНС АКТИВ», ТОВ «ЛАРТАН», ТОВ «АКЦЕНТ - ЛАЙН», ТОВ «АДВАНС АССИСТ», ТОВ «ВЕСАНА», ТОВ «ВІВАТОРГ» за період, що перевірявся, на загальну суму 3 812 358,00 грн., адже вказані витрати підтверджені первинними бухгалтерськими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачені правилами ведення бухгалтерського обліку, мають всі необхідні реквізити, визначені чинним законодавством, є в наявності у позивача і були використані при проведенні перевірки, та свідчать про те, що отримані позивачем товари були використані ним в господарській діяльності.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Положеннями п.198.1 - 198.2. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В силу положень п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, з огляду на зазначені приписи підставою для зменшення платником податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму цього податку, нараховану на вартість придбаних товарів, є факт реального придбання товарів та безпосередній зв'язок витрат на оплату цих товарів з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів або ж призначення останніх для такого використання.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Норми п. 201.1., п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлюють, що платник податку зобов'язаний в установлені терміни скласти, зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та надати покупцю (за його вимогою), яка є для покупця підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, всі перелічені суми ПДВ, віднесені позивачем до сум податкового кредиту у відповідних звітних періодах, підтверджені податковими накладними, які складені на підставі договорів, видаткових накладних, платіжних документів, відповідають вимогам п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В процесі судового розгляду з боку відповідача не надходило заперечень проти правильності оформлення податкових накладних, на підставі яких позивач скористався правом на формування податкового кредиту. В ході перевірки відповідачем не встановлено наміру у позивача отримати за зазначеними договорами поставки іншого результату, ніж придбання товару.

Таким чином, формування податкового кредиту позивачем, як платником ПДВ, здійснено відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Судом не встановлено доказів відсутності реальності господарської операції за зазначеними договорами, за правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач таких доказів до суду не надав.

Факт придбання товару та його використання позивачем у господарській діяльності документально підтверджується первинними бухгалтерськими документами, що були надані до суду, а саме: договорами поставки, витягами з Єдиного реєстру податкових накладних, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, картками складського обліку матеріалів. Судом не встановлено невідповідності даних, що містять зазначені документи, фактичним обставинам.

На час складання і видачі податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку, знаходилися на обліку в контролюючому органі, мали статус платників ПДВ, свідоцтва платників ПДВ не були анульовані на момент укладання і вчинення правочинів, докази, що спростовують ці обставини, відповідачем до суду не надано. Відповідачем також не надано належних доказів щодо визнання недійсними у встановленому законом порядку договорів, укладених між позивачем та його контрагентами.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено придбання у контрагентів товарів, оскільки останніми виконані умови укладеного договору, що підтверджують первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані з додержанням вимог п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995року за №168/704), п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п.2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Суд зазначає, що пунктом 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління».

Зі змісту акта перевірки вбачається, що донарахування позивачеві податку на додану вартість та податку на прибуток відбулося внаслідок висновків відповідача, що діяльність ТОВ «ТРЕВІС ГРУПП», ТОВ «ПРОМОСТАР Україна», ТОВ «НЬЮ ФІНАНС 2016», ПП «КАПО», ТОВ «ДЕЛІВЕРІ ГРУПП», ТОВ «ГЕСТОРА», ТОВ «АПЕКС - ІНВЕСТ», ТОВ «ХІТ ЛАЙН», ТОВ «СЕЛЕЗІЯ», ТОВ «ЛЕВІАНС АКТИВ», ТОВ «ЛАРТАН», ТОВ «АКЦЕНТ - ЛАЙН», ТОВ «АДВАНС АССИСТ», ТОВ «ВЕСАНА», ТОВ «ВІВАТОРГ» за відповідні звітні періоди визнана як така, що спрямована на здійснення операцій, пов'язаних із наданням податкової вигоди третіх осіб та є нікчемною, внаслідок чого ТОВ «АФАЛІНА» не мала можливості отримати від них ТМЦ. Такі висновки були зроблені відповідачем на підставі встановлення з податкової інформації щодо контрагентів позивача відомостей про неможливість вручення запиту у зв'язку із відсутністю посадових осіб підприємств за їх місцезнаходженням (у випадку з ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "АКЦЕНТ - ЛАЙН") та на підставі аналізу наявних у постачальників товару трудових ресурсів, податкових накладних, зареєстрованих підприємствами в Єдиному реєстрі податкових накладних, відсутності інформації про зберігання, транспортування товарів, а також даних про власні або орендовані фонди. Щодо ТОВ «АДВАНС АССИСТ», ТОВ «ДЕЛІВЕРІ ГРУПП», ТОВ «ХІТ ЛАЙН», ТОВ «СЕЛЕЗІЯ», ТОВ «ВЕСАНА», ТОВ «ВІВАТОРГ», в акті перевірки взагалі не приведено обґрунтування висновків про те, що діяльність цих підприємств за відповідні звітні періоди визнана як така, що спрямована на здійснення операцій, пов'язаних із наданням податкової вигоди третіх осіб та є нікчемною.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на такому основному принципі, як превалювання сутності над формою, з яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Факт придбання товарно - матеріальних цінностей, послуг, вартість, яких віднесена позивачем на валові витрати, за рахунок чого зменшено податок на прибуток, має бути обов'язково підтверджений доказами фізичного переміщення товарно-матеріальних цінностей у просторі від продавця до покупця.

Обов'язкове встановлення факту поставки відповідає правовій позиції Верховного Суду України по такій категорії спорів, висловленій, зокрема в постанові від 22.10.2010 у справі за позовом Приватного підприємства "Балтімор" до ДПІ у Кіровоградській області, Головного управління Державного казначейства України у Кіровоградській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно, наявність помилок в оформленні первинних документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичних рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце.

Суд також зазначає, що відповідно в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Таким чином, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що податковим органом не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваних рішень та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 160-163, 167, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АФАЛІНА" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень -задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.01.2017 р. № .

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.01.2017 р. № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АФАЛІНА" (61177, м. Харків, пров. Пластичний, 9 ) судові витрати в загальному розмірі 1600(одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46 ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2017 року.

Суддя О.М. Тітов