Справа № 812/460/17
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/460/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Шембелян В.С.,

за участі секретаря - Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 812/460/17 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, оформлену листом від 17 березня 2017 року за № 106/Д-11;

- зобовязати головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, за встановленою формою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області та мав статус державного службовця. 17 листопада 2014 року був звільнений з посади у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоровя за пунктом 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області перемістилось в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, - смт. Новоайдар Луганської області. Проте, на даний час в зазначеному управлінні немає фактично працюючих працівників, а керівництво управління звільнилось із займаних посад згідно з поданими заявами.

У звязку з тим, що управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області фактично не працює, але і не ліквідовано у встановленому законом порядку, позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою від 02 березня 2017 року про видачу довідки про заробітну плату для нарахування пенсії за Законом України «Про державну службу». Листом від 17 березня 2017 року за № 106/Д-11 головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило у видачі довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, пославшись на відсутність повноважень надавати будь-які довідки (в тому числі довідки про заробітну плату державного службовця для призначення пенсії) за підпорядковане територіальне управління, оскільки не є його правонаступником.

Зазначену відмову головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у видачі довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, оформлену листом від 17 березня 2017 року за № 106/Д-11, позивач вважає такою, що порушує принцип верховенства права, та протиправною.

З посиланням на норми Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, та Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, позивач зазначає, що оскільки управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області фактично не працює і не ліквідовано у встановленому законом порядку, довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, йому має видати головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області як орган, якому безпосередньо підпорядковане територіальне управління, в якому він проходив публічну службу.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (31, 32, 33). У позовній заяві просив у разі його неприбуття у судове засідання, справу розглядати за його відсутності.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області адміністративний позов не визнало, про що подало заперечення від 05 квітня 2017 року за № 3553/09, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 27-28). Заперечуючи проти позову, відповідач послався на таке.

Відповідач зазначає, що предметом позову є зобовязання головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області видати довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, у відповідності з пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу». На виконання цієї норми затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, якою визначено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб. Відповідач акцентує увагу на тому, що в даній справі предмет спору стосується довідки про заробітну плату саме для обчислення та призначення пенсії позивачу. У звязку з цим, відповідач вважає, що у даному випадку має місце виключна предметна підсудність і ця справа відповідно до пункту 4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України підсудна місцевому загальному суду як адміністративному.

Також відповідач вказав, що управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області не перебуває в процесі припинення, але фактично через відсутність працівників не здійснює свою діяльність. Оскільки управління не ліквідовано, то і правонаступників цього управління немає. Інформацією щодо можливого місцезнаходження будь-яких відомостей щодо розміру заробітної плати працівників зазначеного управління, в тому числі позивача, відповідач не володіє. Документів стосовно проходження працівниками управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області публічної служби у відповідача не має, оскільки останній не є правонаступником вказаного територіального управління. Підсумовуючи наведене, відповідач вказав, що головне управління, по-перше, не уповноважене надавати довідки про розмір заробітної плати працівників інших управлінь, по-друге, фактично не має такої можливості, оскільки не володіє такою інформацією.

Крім вищевикладеного відповідач вказав, що за своєю правовою природою повноваження відповідача щодо видачі будь-яких довідок, є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. З цих позицій відповідач вважає, що задоволення позовних вимог про зобовязання видати довідку про заробітну плату, буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 35). Клопотанням від 20 квітня 2017 року за № 4357/07 відповідач просить розглядати справу за відсутності його представника у звязку з великим навантаженням у роботі (арк. спр. 37).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1, з 03 червня 2002 року працював на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області та мав статус державного службовця. 17 листопада 2014 року позивач звільнений з посади начальника управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоровя за пунктом 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, про що свідчать сторінки трудової книжки від 11 грудня 1978 року (арк. спр. 9-10).

02 березня 2017 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про видачу довідки про заробітну плату для нарахування пенсії за Законом України «Про державну службу» (арк. спр. 11).

Листом від 17 березня 2017 року за № 106/Д-11 головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило позивачу у видачі довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, пославшись на відсутність повноважень надавати будь-які довідки (в тому числі довідки про заробітну плату державного службовця для призначення пенсії) за підпорядковане територіальне управління, оскільки не є його правонаступником (арк. спр. 12-14).

Управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області, в якому проходив публічну службу позивач, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» перемістилось в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, - смт. Новоайдар Луганської області. Станом на час судового розгляду управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області не перебуває в стані припинення та не ліквідовано, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. спр. 15-16).

Проте, на даний час в управлінні Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області немає фактично працюючих працівників, а керівництво управління звільнилось із займаних посад, про що зазначено в листі головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17 березня 2017 року за № 106/Д-11 та запереченнях відповідача проти позову від 05 квітня 2017 року № 3553/09 (арк. спр.12-14, 27-28).

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Згідно із пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Тобто, управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області безпосередньо підпорядковане головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області і разом вони утворюють систему територіальних органів Фонду.

Оскільки управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області фактично не працює і не ліквідовано у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повноважне видати позивачу довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, як орган, якому безпосередньо підпорядковане територіальне управління, в якому позивач проходив публічну службу.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу». Згідно з пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п'ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622).

На виконання зазначеної правової норми Пенсійний фонд України постановою від 17 січня 2017 року № 1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за № 180/30048 (далі постанова від 17 січня 2017 року № 1-3), затвердив форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям. Зокрема, затвердив форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. В зазначеній довідці виплати визначаються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно із приміткою до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), затвердженої постановою від 17 січня 2017 року № 1-3, для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не займають посад державної служби, зазначаються посадовий оклад працюючого на відповідній посаді державного службовця, надбавка за відповідний ранг державного службовця та надбавка за вислугу років у відсотках посадового окладу (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії).

Згідно із приміткою до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, затвердженої постановою від 17 січня 2017 року № 1-3, виплати (надбавки, місячні премії) зазначаються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Відомостями про складові заробітної плати начальників безпосередньо підпорядкованих територіальних управлінь, які зазначаються у довідці для призначення пенсії державного службовця, головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області володіє, оскільки такі складові визначені в Законі України «Про державну службу», постанові Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» та є загальними для всіх аналогічних посад в органах Пенсійного фонду України.

Крім того, з посади начальника управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області позивач звільнений 17 листопада 2014 року після переміщення управління в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, - смт. Новоайдар Луганської області. Відповідно до листа Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, який є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, від 21 квітня 2017 року № 623/Н/04 в зазначеному управлінні перебувають бухгалтерські документи про нарахування заробітної плати за період з грудня 2014 року по квітень 2016 року, штатні розписи за 2015 рік, накази про прийняття та звільнення працівників за 2015 рік, які передані від управління Пенсійного фонду України в Словяносербському районі Луганської області (арк. спр. 41).

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач при оформленні спірної довідки для призначення пенсії державного службовця може використати кадрову та бухгалтерську документацію щодо проведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні, яка на сьогодні зберігається в Старобільському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, яке також безпосередньо підпорядковане головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області.

Доводи заперечень відповідача про те, що зазначена адміністративна справа відповідно до пункту 4 частини першої статті 18 КАС України підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, суд вважає безпідставними та необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У даній справі ще не має спору з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На час судового розгляду наявний лише спір з приводу відмови у видачі довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям. Зазначена адміністративна справа предметно підсудна окружному адміністративному суду відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 КАС України як адміністративна справа, однією із сторін в якій є орган державної влади.

Доводи заперечень відповідача про те, що позовні вимоги про зобовязання головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області видати довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, за встановленою формою є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд вважає безпідставними та необґрунтованими з таких підстав.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до приписів статті 162 КАС України адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по їх суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Європейський суд з прав людини вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 826/4418/14 (режим доступу - http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/52934283)).

З огляду на викладене, обраний позивачем ефективний спосіб захисту порушеного права не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача (оскільки у спірних правовідносинах відсутні обставини для застосування дискреції) та не виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З огляду на вищезазначене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1280,00 грн (квитанція від 23.03.2017 (а.с. 1а).

Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 24 квітня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до пяти днів, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, оформлену листом від 17 березня 2017 року за № 106/Д-11.

Зобовязати головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області ( ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул.Шевченка, буд.9, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) видати ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1, адреса вул.Молодіжна (Октябрьська), буд.79, с.Кримське, Новоайдарський район, Луанська область, 93713) довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, за встановленою формою.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код 21782461) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову в повному обсязі складено та підписано 03 травня 2017 року.

Суддя ОСОБА_2