Справа № 813/120/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року справа № 813/120/17

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Ванчак М.Л.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Брильовської О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, в якому просить суд:

- визнати незаконним розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 18.11.2016 №1165/о/8-16 про звільнення позивача з посади начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації;

- поновити позивача на посаді начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації;

- виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 30.11.2016 до часу винесення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з причин неприйнятної обстановки, що створена певними діями керівництва підрозділів відповідача, тяжкого та постійного психологічного тиску на працівників апарату, позивач подала заяву про звільнення з займаної посади за угодою сторін. Така заява, на думку позивача не містила в собі ні дати звільнення, ні бажання припинити трудовий договір. В подальшому, позивач вирішила відкликати свою заяву про звільнення про що направила відповідачу заяву з пропозицією відмови від звільнення за угодою сторін. Проте, відповідач не надав згоди на скасування підстави для звільнення, так і відмови від погодження такої пропозиції. З таких підстав позивач просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач подав заяву про звільнення за угодою сторін з 30.11.2016. На підставі вказаної заяви відповідач прийняв розпорядження про звільнення позивача з посади. 28.11.2016 до відповідача надійшла заява позивача про відкликання заяви про звільнення. Як вбачається з листа відповідача між ним та позивачем не досягнуто згоди щодо скасування раніше досягнутої домовленості про звільнення, а тому немає підстав для відкликання заяви про звільнення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, подав пояснення, в яких просить в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце розгляду справи. Проте, подав клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з такого.

Позивач - ОСОБА_3 працювала на посаді начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату Львівської обласної державної адміністрації.

16.11.2016 позивач подала заяву про звільнення за угодою сторін з 30.11.2016.

Голова Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 видав розпорядження № 1165/о/8-16 від 18.11.2016 «Про звільнення з роботи ОСОБА_3» (далі - розпорядження) із займаної посади з 30.11.2016 за угодою сторін.

Підставою для винесення розпорядження стала заява ОСОБА_3 від 16.11.2016.

Позивач ознайомилась з вказаним розпорядженням 28.11.2016.

28.11.2016 до голови Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 надійшла заява позивача від 17.11.2016 про відкликання заяви від 16.11.2016 про звільнення її за угодою сторін з З0.11.2016.

У відповіді Львівської обласної державної адміністрації № 5/13-8924/0/2-16-4 від 30.11.2016 щодо заяви позивача від 17.11.2016 зазначено, що між роботодавцем та позивачем немає взаємної згоди щодо скасування раніше досягнутої домовленості про звільнення, тому відсутні підстави для відкликання заяви про звільнення.

Не погоджуючись із розпорядженням, позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Як встановлено п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрації призначають на посади та звільняють з посад керівників апаратів місцевих державних адміністрацій та керівників структурних підрозділів апаратів місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Як вбачається із заяви позивача від 16.11.2016 та оскарженого розпорядження, сторони дійшли згоди щодо припинення трудових правовідносин за угодою сторін з 30.11.2016.

Підтвердженням роботодавця, тобто надання ним своєї згоди щодо звільнення позивача за угодою сторін стало оскаржене розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації.

Суд при розгляді справи враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 15.10.2013 у справі № 21-320а13, згідно з якою анулювання домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом щодо звільнення працівника з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, можливе при взаємній згоді власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу і працівника.

При цьому, суд звертає увагу на те, що анулювання домовленості про звільнення працівника із займаної посади є правом роботодавця, а не його обов'язком.

Щодо доводів позивача про те, що нею подана заява від 17.11.2016 про відкликання заяви від 16.11.2016 про звільнення її за угодою сторін з 30.11.2016, суд зазначає, що відповідач надав відповідь № 5/13-8924/0/2-16-4 від 30.11.2016, в якій вказано, що анулювання домовленості між позивачем та відповідачем може мати місце лише за їх взаємною згодою. Тобто, якщо роботодавець та працівник домовились про певну дату припинення трудового договору, то працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Таким чином, заява позивача про звільнення за угодою сторін не підлягає задоволенню.

З аналізу вказаної відповіді випливає, що відповідач відмовився від прийняття пропозиції позивача щодо скасування раніше досягнутої домовленості про звільнення.

Згідно з витягом з сайту «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень (штриховий ідентифікатор 740) вказаний лист повернено за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. Тому, безпідставними є доводи позивача про те, що відповідач не розглянув заяву позивача про відкликання заяви про звільнення.

Щодо доводів позивача про те, що певними діями керівництва підрозділів відповідача створена неприйнятна обстановка, про тяжкий та постійний психологічний тиск на працівників апарату, то суд вважає такі безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не подав жодного належного та допустимого доказу на їх підтвердження.

Розпорядження Львівської обласної державної адміністрації від 29.11.2016 №1199/0/8-16 «Про встановлення надбавки працівникам апарату обласної державної адміністрації» та від 29.11.2016 №1198/0/8-16 «Про преміювання працівників апарату обласної державної адміністрації» не містять жодної інформації, що давала б суду можливість встановити існування вказаних обставин.

Щодо доводів позивача про порушення внутрішньої процедури винесення оскарженого розпорядження, суд зазначає наступне.

Відділ взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи є структурним підрозділом апарату обласної державної адміністрації, підпорядковується та підзвітний безпосередньо голові облдержадміністрації або, за його рішенням, оперативно заступникові голови облдержадміністрації відповідно до функціональних обов'язків та з питань діяльності апарату облдержадміністрації - керівнику апарату.

Відповідно до п. 24 Регламенту Львівської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 01.04.2016 №178/0/5-16 (далі - Регламент) організація роботи апарату обласної державної адміністрації здійснюється відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Регламенту та Тимчасового Положення про апарат обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 27 Регламенту апарат обласної державної адміністрації очолює заступник голови - керівник апарату обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 38 Регламенту відповідальність за проведення кадрової роботи покладається на голову обласної державної адміністрації, заступника голови - керівника апарату обласної державної адміністрації та керівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації.

Заступником голови - керівником апарату обласної державної адміністрації на час звільнення позивача з посади була Вільшинська М.Б., яка відповідно до Розподілу функціональних обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та заступником голови - керівником апарату обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 15.04.2016 № 134/0/5-16, здійснює керівництво відділом взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи, а також вносить голові обласної державної адміністрації пропозиції з питань структури та штатного розпису апарату, чисельності, фонду оплати праці й видатків на утримання апарату обласної державної адміністрації, призначення на посади і звільнення з посад працівників апарату облдержадміністрації.

Суд встановив, що на заяві позивача про звільнення від 16.11.2016 міститься віза ОСОБА_6 - заступника керівника апарату облдержадміністрації, яка відповідно до покладених на неї обов'язків забезпечувала реалізацію державної політики з питань оборонної, правоохоронної та мобілізаційної роботи, що належить до компетенції облдержадміністрації, зокрема координувала і контролювала роботу відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи. Організовувала керівництво діяльністю апарату облдержадміністрації, в межах своїх повноважень, з питань правового, організаційного, кадрового матеріально - технічного та іншого забезпечення діяльності обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 97 Інструкції з діловодства в обласній державній адміністрації, затвердженої розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.02.2014 №59/0/5-14 у кожному пункті розпорядження з кадрових питань зазначається підстава щодо його видання (заява працівника, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо).

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про звільнення ОСОБА_3 від 16.11.2016, яка надійшла до голови Львівської обласної державної адміністрації, правомірно візувалась заступником голови - керівником апарату обласної державної адміністрації та заступником керівника апарату облдержадміністрації.

З огляду на встановлені обставини та докази, подані сторонами на їх обґрунтування, суд вважає, що відповідач правомірно прийняв розпорядження № 1165/о/8-16 від 18.11.2016 «Про звільнення з роботи ОСОБА_3» із займаної посади з 30.11.2016 за угодою сторін. Тому, в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

У зв'язку тим, що суд не знайшов підстав для визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача № 1165/о/8-16 від 18.11.2016 «Про звільнення з роботи ОСОБА_3», відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до норм ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик