Справа № 311/378/17
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/311/20/2017
П О С Т А Н О В А

24 квітня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області
у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,
при секретарі - Осінцевій Л.А.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Притули М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Дніпропетровської області, Національної поліції Дніпропетровської області, інспектора батальйону №2 роти №4 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта Тесля Артема Олеговича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И В:
09 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом, який в подальшому уточнив, до інспектора батальйону №2 роти №4 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта Тесля Артема Олеговича, Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Дніпропетровської області, Національної поліції Дніпропетровської області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що постановою серії АР №256308 інспектором батальйону № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції міста Дніпро молодшим лейтенантом Тесля А.О. його було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425,00 гривень. У даній постанові вказується, що він, ОСОБА_1 , 22.01.2017 року о 17 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем КІА SPORTAGE номерний знак НОМЕР_1 в місті Дніпро, по проспекту Слобожанський № 46, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п.8.7.3е Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач вважає винесену відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення незаконною. оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а рухався на зелений мигаючий сигнал світлофора, про що відразу заявляв інспектору поліції, який його зупинив. Протокол відносно нього про порушення правил дорожнього руху не складався. Свідки інспектором поліції не залучались. Його не було повідомлено жодним чином про розгляд адміністративної справи. Вважає, що таким чином інспектор патрульної поліції порушив його законні права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП. Крім того, його було притягнуто до адміністративної відповідальності особою, яка мала скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, а саме інспектором патрульної поліції Теслею А.О. Вказану постанову він отримав поштою 03 лютого 2017 року, що підтверджується відміткою про це на зворотній стороні конверту. Висновки інспектора патрульної поліції Теслі А.О. щодо його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, вважає незаконними, оскільки відповідач не врахував наведені ним доводи невинуватості і не навів доказів його вини, тому вважає постанову в справі про адміністративне правопорушення інспектора Теслі А.О. такою, що не відповідає вимогам Закону і прийнятою з порушеннями процесуальних норм, та за таких умов винесена інспектором постанова підлягає скасуванню, тому він вимушений звернутися до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії АР №256308 від 22 січня 2017 року, винесену інспектором батальону №2 роти №4 Управління патрульної поліції міста Дніпра молодшим лейтенантом Теслею А.О. про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, закривши провадження по справі. Також просить поновити строк для оскарження постанови.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Притула М.І. адміністративний позов підтримали у повному обсязі. На задоволенні позовних вимог наполягаюь та просять позов ОСОБА_1 задовольнити за підставами, викладеними в уточненій позовній заяві.
Відповідачі за адміністративним позовом інспектор патрульної поліції Тесля А.О. та представник відповідача Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судової повістки, про причини неявки суду не повідомлено, проте на адресу суду надійшло клопотання від представника Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Машталер А.А. з проханням розглянути справу без участі інспектора Теслі А.О. та представника Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції (а.с.30). Також на адресу суду представником відповідача надіслані письмові заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 , в яких в просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. На обґрунтування поданих заперечень представник відповідача Машталер А.А. зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки під час патрулювання 22 січня 2017 року ОСОБА_3 був помічений автомобіль марки КІА SPORTAGE номерний знак НОМЕР_1 , який порушив вимоги п.8.7.3 е Правил дорожнього руху, а саме, рухаючись в місті Дніпро по проспекту Слобожанський, біля будинку №46, водій здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. шляхом винесення постанови у справі. Весь час у інспектора патрульної поліції Теслі А.О. та його напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення. Відповідач пред`явив водію для огляду правопорушення, яке було зафіксоване на відео реєстратор інспектора. Після переогляду запису, ОСОБА_1 зазначив, що не заперечує , що може він і проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, але він знаходився «в гостях» та починав рух на жовтий, хоча, згідно Правил дорожнього руху, жовтий сигнал світлофора забороняє рух та попереджує водія про наступну зміну сигналу. Позивачу було роз`яснено право, порядок та строки оскарження постанови. Стосовно позовних вимог щодо закриття провадження у справі, представник відповідача зазначив, що вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Оскільки постанова була винесена інспектором Теслею А.О. з дотриманням вимог законодавства, а позивачем спотворюються дійсні обставини справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності, представник відповідача просить врахуваи вказані заперечення та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.18-19).
Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи, а також надані сторонами докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, оглянувши в судовому засіданні носій інформації у вигляді DVD-диску, наданого представником відповідача та долученого до матеріалів даної адміністративної справи, та враховуючи всі обставини у справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступним підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.8 КАС України, передбачено, що суд також повинен керуватись принципом верховенства права, відповідно до якого, права та свободи людини, визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в цілях виховання особи, яка скоїла адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07 листопада 2015 року, постанова у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно ст.288 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП. При розгляді скарги відповідно до ст.293 КУпАП перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і може бути прийняте рішення про скасування постанови і закриття справи та згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.
Відповідно до ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України на спори фізичних осіб із суб`єктами владних помножень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) поширюється компетенція адміністративних судів.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих функцій.
У відповідності до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показів свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.
Відповідно до частини 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АР №256308, винесеної 22 січня 2017 року інспектором роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Дніпро лейтенантом Тесля А.О., було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.4).
З даної постанови в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 22 січня 2017 року о 17 годині 10 хвилин, в місті Дніпро на проспекті Слобожанському, 46 керуючи транспортним засобом КІА SPORTAGE номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проїхав заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги правил п.п.8.7.3 е Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.
Разом з тим, доводи позивача ОСОБА_1 в обгрунування заявлених ним позовних вимог в частині порушення відповідачем вимог ст. 268 КУпАП, що виразилося у нескладанні протоколу про адміністративне правопорушення, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.
Як вбачається з адміністративного позову, свої вимоги про скасування оскаржуваної постанови позивач також обґрунтовує тим, що відповідач порушив процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані порушення полягають у тому, що йому не було забезпечено можливості скористатися юридичною допомогою і справу розглянуто за місцем вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1-3 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.
Обґрунтовуючи своє право на отримання юридичної допомоги, позивач посилається на ст. 268 КУпАП, яка встановлює права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Як раніше зазначалося, у даному випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Постанова від 22 січня 2017 року серії АР № 256308 була складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено ч.4 ст.258 КУпАП.
Крім того, п.4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80, ст.81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Таким чином, співробітником патрульної поліції правомірно не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесено саме постанову.
Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.
Крім того, суд звертає увагу, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає бланку постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно Додатку 5 до Інструкції.
Також, проаналізувавши рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, на яке посилається позивач щодо протиправності застосування відповідачем скороченої процедури провадження у справі (за місцем вчинення правопорушення), суд враховує, що висновки Конституційного Суду України про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст.257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, стосуються виключно випадків застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст.258 КУпАП.
Норми КУпАП, зокрема, ст.258 зазнали змін вже після вказаного рішення Конституційного Суду України, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції законодавцем було розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.
Такі зміни є чинними та не були визнані неконституційними у встановленому порядку.
З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.8.7.3. (е) ПДР України червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Проте, відповідно до п.п. 16.5, 16.6 ПДР України у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Також, згідно п.8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 цих Правил, не вдаються до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
А отже, позивач ОСОБА_1 дотримався вимог ПДР України, оскільки, як наголошено останнім в судовому засіданні, він виїхав на перехрестя на зелений мигаючий сигнал світлофора та завершив маневр розвороту при увімкненому червоному сигналі світлофора, давши дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку.
Належних доказів, які спростовують це твердження позивача, відповідачем суду не надано.
Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення особою, зокрема позивачем, правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову. Вище зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.
Проте відповідачем при складанні постанови не були належним чином зібрані та досліджені докази, жодних посилань на докази, передбачені ст. 251 КУпАП, у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає. Окрім цього, позивач зазначав, що здійснення ним порушення п. 8.7.3.(е) заперчував, звертався до представника поліції та попросив інспектора надати йому докази порушення ним Правил дорожнього руху, на що отримав відмову.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до Правил дорожнього руху, водію механічного транспортного засобу забороняється здійснювати рух на червоний, у тому числі миготливий сигнал світлофора. Червоний сигнал світлофора, що працює в будь-якому режимі, забороняє рух транспортних засобів. Жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;
З надісланого на адресу суду представником відповідача та переглянутого в судовому засіданні в присутності учасників судового процесу носія інформації - оптичного диску з відеофіксацією подій за предметом позову, які мали місце 22 січня 2017 року за участю ОСОБА_1 , не вбачається ознаків адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки вказаний носій інформації не містить у повному обсязі відеофіксації саме тих подій, які інкримінуються ОСОБА_1 , а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом на заборонний сигнал світлофора. Зокрема, з наданого відповідачем носія інфоформації не вбачається тих обставин, що водій транспортного засобу КІА SPORTAGE державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 о 17-10 годин 22 січня 2017 року, рухаючись на проспекту Слобожанському, 46 в м.Дніпро, проїхав перехрестя саме на заборонений червоний сигнал світлофора.
Враховуючи, що за наявних допустимих відеодоказів, на місці події ОСОБА_1 заперечував проти фактичних обставин, викладених у складеній інспектором постанові, пояснюючи, що здійснив рух транспорту на миготливий зелений сигнал світлофора, та інших належних і допустимих доказів, які спростовують пояснення позивача, у тому числі відеозаписів про рух транспортного засобу КІА SPORTAGE держномер, яким керував ОСОБА_1 на заборонений червоний сигнал світлофора, суду не надано та в судовому засіданні відповідачем не доведено, тому суд вважає у діях ОСОБА_1 не вбачаються порушення вимог п. 8.7.3е Правил дорожнього руху, тому він неправомірно був притягнутий інспектором ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, представник відповідача надав письмові пояснення. Крім цього суд зауважує, що крім постанови про адміністративне правопорушення, інших додаткових доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (письмові пояснення позивача, пояснення свідків тощо), відповідачем не зібрано та суду не надано. Сама ж постанова таких доказів також не містить.
Будь-які докази, передбачені ст251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП. А отже, відповідач прийняв необгрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача в частині визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню, а тому оскаржувану постанову слід скасувати.
Разом з тим, позовнї вимоги ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно за ч.2 ст.122 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 247, частини 3 статті 284 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови. А тому, відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.
Крім того, у позовних вимогах ОСОБА_1 просиь поновити строк для оскарження постанови. При цьому суд вважає, що строк звернення з адміністративним позовом до суду позивачем не пропущений, оскільки як вбачається з поштового конверу, направленого з Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Депарамену патрульної поліції та оригінал якого долучений до матеріалів позовної заяви (а.с.7), копія постанови про накладення адміністративного сягнення, ОСОБА_1 отримана 03.02.2017 року, а з позовом до суду останній звернувся 09.02.2017 року, а тому підстав для вирішення питання про поновлення строку звернення позивача до суду для оскарження постанови, яка є предметом даного судового розгляду, суд не вбачає, оскільки десятиденний срок для оскарження постанови, передбачений ст.289 КУпАП, позивачем не пропущений.
Судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави, оскільки відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.
На підставі викладеного та керуючись Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою КМ України 10.10.2001 року №1306 зі змінами та доповненнями, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 14, 18, 71, ст.ст.94, 100, 104, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 9, 122, 245, 251, 252, 255, 256, 280, 288 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Позовні вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції, Національної поліції Дніпропетровської області, інспектора роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції Тесля Артема Олеговича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.
Постанову інспектора роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції Тесля Артема Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серії АР № 256308 від 22 січня 2017 року) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень скасувати,
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дати проголошення постанови.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО