Справа № 804/1/17
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/1/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

05 січня 2017 р. справа №804/1/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Степаненко В.В., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

3 січня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про застосування заходів реагування.

Згідно пункту 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний адміністративний позов направлено засобами поштового зв’язку 28 грудня 2016 року.

Частиною 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Слід зазначити, що разом із позовною заявою Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було також подано клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на відсутність відповідного фінансування, у зв’язку з чим у позивача відсутні кошти для сплати судового збору.

Згідно з приписами частини 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Частина друга цієї статті передбачає, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, звільнених від сплати судового збору , але позивач не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору (в редакції, яка діяла станом на дату подання позову) та повинен сплачувати судовий збір при зверненні із даним адміністративним позовом.

Посилання позивача на відсутність коштів, передбачених кошторисом для сплати судового збору є необґрунтованими, оскільки дана обставина не є встановленою законом підставою для відстрочення сплати судового збору.

Як зазначив у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року (36722122), від 15 квітня 2014 року (38331796), від 29 липня 2014 року (39942890).

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке право мають і бюджетні установи.

Однак, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що бюджетні установи, які діють як суб’єкт владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору позивачу за звернення із даним позовом.

Як встановлю з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено 3 позовні вимоги немайнового характеру.

У відповідності до підпункту 1 пункту 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла станом на дату подання позову) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4 134,00 грн. (3*1 378, 00 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі викладеного суд залишає подану заяву без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки, а саме надати до суду:

- оригінал квитанції про сплату судового збору.

Керуючись статтями 88, 106-108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя –

УХВАЛИВ:

У задоволення клопотання Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви до комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про застосування заходів реагування – відмовити.

Позовну заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про застосування заходів реагування – залишити без руху.

Надати позивачу строк до 20 лютого 2017 року для усунення недоліків позовної заяви, які зазначені в ухвалі.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви, згідно частини 6 цієї ж статті, не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. В. Степаненко