Справа № П/811/1751/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року Справа № П/811/1751/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач), третя особа на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Фосгейт" (далі - третя особа 1), до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" Кононець Вадима Валерійовича (далі - відповідач), треті особа на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа 2) та ПАТ КБ "Євробанк" (далі - третя особа 3), про визнання дій протиправними, недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом про:

- визнати недійсним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" Кононець Вадима Валерійовича від 10.08.2016 року №189-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" в частині визнання договору позики №1406 від 14.06.2016 р., укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Фосгейт", нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1, і відображення сторнованих коштів на рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Фосгейт".

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в уповноваженої особи Фонду відсутні правові підстави для визнання грошового переказу нікчемним в порядку п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 №826, передбачено, що до прийняття рішення про виявлення факту нікчемності правочину (договору) Уповноважена особа Фонду може приймати рішення щодо тимчасового обмеження здійснення платоспроможним банкомопе5рацій, що можуть призвести до зменшення активів банку, втрати майна, збільшення збитків банку, збільшення втрати Фонду тощо, обов'язково повідомивши про таке рішення Фонд. Зазначене рішення може прийматись в межах здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації в банку (а.с.100-104).

Відповідно до ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 року подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження (а.с.148).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Між позивачем (вкладник) та ПАТ КБ «Євробанк» укладено договір №ZP-001088 від 12.12.2012 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, відповідно до якого позивачеві відкрито банківський рахунок у гривні НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Євробанк» (а.с.36-37).

14.06.2016 року між позивачем та ТОВ «Фосгейт» укладено договір позики №1406, згідно з умовами якого ТОВ «Фосгейт», як позикодавець, надав ОСОБА_1, як позичальнику, на умовах повернення безпроцентну позику у розмірі 198 000,00 грн. (а.с.39).

15.06.2016 року на виконання умов договору №1406 від 14.06.2016 року відбулось списання грошових коштів з рахунку ТОВ «Фосгейт» було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 198 000,00 грн. що підтверджується випискою банку, та були зараховані на поточний рахунок позивача, що також підтверджується банківською випискою (а.с.40-42).

12.08.2016 року позивачу сало відомо, що ПАТ КБ «Євробанк» списано з рахунку позивача кошти в сумі 198 000,00 грн. та зараховано (повернено) на рахунок ТОВ «Фосгейт», що підтверджується банківською випискою (а.с.43).

Рішенням правління Національного банку України №73-рш від 17.06.2016р. ПАТ КБ «Євробанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016р. №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» запроваджено тимчасову адміністрацію банку з 17.06.2016р.

З урахуванням рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016р. №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком з 17.06.2016р. по 16.08.2016р. та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Банку - Кононця Вадима Валерійовича.

Листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» від 16.08.2016 року №01-24.3/3253 та від 30.08.2016 року №01-24.2/3443 повідомлено позивача про нікчемність правочину (транзакції) з перерахування коштів з поточних рахунків юридичних та/або фізичних осіб на вкладні (депозитні)/поточні (карткові) рахунки фізичних осіб-клієнтів банку (а.с.44-45).

Зазначені повідомлення мотивовано тим, що за результатами перевірки правочинів виявлено правочин (транзакцію), що має ознаки нікчемності згідно зі ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: переказ коштів в сумі 198 000,00грн. згідно договору №1406 від 14.06.2016року здійснений 15.06.2016р. ТОВ «Фосгейт» на рахунок позивача, містить ознаки нікчемності, визначені п.7 ч.3 ст.38 Закону.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI (надалі - Закон №4452-VI).

Частиною 1 ст.3 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.ч.2- 4 ст.38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З матеріалів справи вбачається, що правочин переказу коштів визнано нікчемним на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI, оскільки він здійснений на вкладний (депозитний) рахунок для Вкладника від третьої особи.

Проте, суд не може погодитись з такими доводами оскільки перерахунок коштів на рахунок позивача, не містить в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

А отже, доводи відповідача, викладені в повідомлені від 16.08.2016 року №01-24.3/3253 та від 30.08.2016 року №01-24.2/3443 щодо нікчемності перерахунку коштів є безпідставними.

Статтею 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Відповідно до п.10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за №1172/8493 кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідачем доказів на підтвердження факту того, що дії іншої особи щодо перерахунку коштів з власного банківського рахунку на рахунок позивача суперечить закону не надано. Отже, доводи відповідача щодо нікчемності правочину з мотивів перерахування коштів на рахунки позивача іншою юридичною особою, не ґрунтуються на нормах законодавства.

Окрім того, щодо доводів відповідача що позивачем порушено умови публічного договору, оскільки зарахування на рахунок грошових коштів для вкладника від третьої особи не допускається за умовами договору спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд зазначає, що Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

В свою чергу, сам факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів відповідачем не заперечується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 12.01.2016р. № К/800/46158/15 по справі №826/12161/15.

Відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним банківського переказу коштів на рахунок позивача.

Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Враховуючи, що доводи Уповноваженої особи Фонду про нікчемність здійсненої операції не знайшли підтвердження під час вирішення справи, отже, наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" Кононець Вадима Валерійовича від 10.08.2016 року №189-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" в частині визнання договору позики №1406 від 14.06.2016 р., укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Фосгейт", нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1, і відображення сторнованих коштів на рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Фосгейт" є безпідставним.

У відповідності до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, а отже підлягають до задоволення.

Керуючись статтею 94 КАС України та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений та документально підтверджений судовий збір з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ «Євробанк» Кононець Вадима Валерійовича.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" Кононець Вадима Валерійовича від 10.08.2016 року №189-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" в частині визнання договору позики №1406 від 14.06.2016 р., укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Фосгейт", нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1, і відображення сторнованих коштів на рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Фосгейт".

Судові витрати в сумі 551,20 грн. стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ «Євробанк» Кононець Вадима Валерійовича на користь ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько