Справа № 820/1058/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 квітня 2017 р. № 820/1058/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бачкура Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2016 року № Ф - 9234-23 зі сплати єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вважає податкову вимогу від 13.12.2016 року № Ф - 9234-23 зі сплати єдиного внеску незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем у повному обсязі виконаний обов'язок перерахування єдиного податку контролюючому органу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що оскаржувана податкова вимога прийнята на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (код НОМЕР_1) та перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються у главі 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Приписами статті 291 Податкового кодексу України, встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно частини 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Відповідно до пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Частиною 1 пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України встановлено, що для другої групи платників єдиного податку фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно статті 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Приписами статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 від 31.05.2012 року, ФОП ОСОБА_3 обрав спрощену систему оподаткування та знаходиться у другій групі платників єдиного податку зі ставкою 20 %. (а.с.8).

Частиною 2 ст. 296 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку першої та другої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлений для річного податкового (звітного) періоду.

Відповідно до ч.4 ст. 296 Податкового кодексу України податкова декларація подається до контролюючого органу за місцем податкової адреси.

Відповідно до ч 18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту № 2073-07 від 15.12.2016 року проведене звірення розрахунків з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування між Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФСУ Харківській обл. ( Жовтневий р -н) та платником /позивачем за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року (а.с.10)

Згідно вказаного акту, нараховано за даними Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФСУ Харківській обл. 5127,32 грн., за даними платника - 5293,88 грн., сплачено за даними відповідача 5284,77 грн., сплачено за даними платника - 5284,77.

Відповідно до акту № 8985 - 07 від 15.12.2016 року проведене звірення розрахунків з єдиного внеску Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФСУ Харківській обл. ( Жовтневий р -н) та платником /позивачем за період з 01.01.2016 року по 15.12.2016 року (а.с.9).

Як вбачається з вказаного акту, нараховано за даними відповідача 9536,03 грн., за даними 0, 00 грн., сплачено за даними відповідача 3666, 85 грн., сплачено за даними - 3666,85 грн.

Отже судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що від'ємне сальдо розрахунків ( сума недоїмки ) виникла у зв'язку з тим, що за 2015 рік позивачем помилково було сформовано Таблицю 1. «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями», які розраховують єдиний внесок з сум чистого доходу, (а.с.18) заявленого в податковій декларації, замість Таблиці 2 «Нарахуванні єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування». (а.с.20).

Відповідно до ст. 7 п.1 п.п 3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», для платників, зазначених у п.4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ст. 7 п. 1 п.п 2 для платників, зазначених у пунктах 4 ( крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Отже, суд зазначає, що позивач не нараховує та не сплачує єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з суми чистого доходу (прибутку), заявленому в податковій декларації, а самостійно визначає суму, на яку нараховується єдиний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати, оскільки знаходиться на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, платником податків у повному обсязі виконаний обов'язок перерахування єдиного податку контролюючому органу.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовна вимога позивача про визнання незаконною та скасування податкової вимоги від 13.12.2016 року № Ф - 9234-23 зі сплати єдиного внеску Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги -задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2016 року № Ф - 9234-23 зі сплати єдиного внеску.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м. Харків, пр. науки,9, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 3 травня 2017 року.

Суддя О.М. Тітов