Справа № 820/7054/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 р. Справа № 820/7054/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представник відповідача Потапенко І.О.

представник позивача Савельєв В.В.

представник позивача Безкровний М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Радій, ЛТД" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017р. по справі № 820/7054/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радій, ЛТД"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Радій, ЛТД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд: скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області за формою «Р» від 27.10.2016 р.: № - про донарахування 289411,5 грн., з яких 192941,0 грн. - податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємства, 96470,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції, № - про донарахування 370423,5 грн., з яких 246949,00 грн. - податкові зобов'язання з податку на додану вартість, 123474,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що зазначені податкові повідомлення-рішення є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Радій, ЛТД" відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: п.п. 2 п. 4, п.3, п. 5 Розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 р., п. 68.1 ст. 58, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 201.1 ст. 201, п. 201.6 ст. 201 ПК України, ст. 163 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, просили скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Радій , ЛТД» взято на податковий облік 28.06.1991 р. за №1979, і станом на даний час перебуває на обліку у Харківській об'єднаній державній податковій інспекції Головного Управління ДФС у Харківській області.

За результатами документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Радій, ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., проведеної ГУ ДФС у Харківській області, був складений Акт перевірки № 231/20-40-14-03-08/14075757 від 18.05.2016 року.

На підставі даного акту відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення: - за формою «Р» № від 15.07.2016 р., яким підприємству донараховано податку на прибуток в розмірі 230793,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 115396,50 грн., за формою «Р» № від 15.07.2016 р. - про донарахування 411 852,00 грн., з яких 274 568,00 грн. - податкові зобов'язання з податку на додану вартість, 137 284,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції; за формою «П» № від 15.07.2016 р. - про зменшення на суму 112 000,00 грн. суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

На вищезазначені податкові повідомлення - рішення 23 серпня 2016 року позивачем було подано скаргу до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС України від 21.10.2016 р. № 22768/6199-99-11-01-01-25 скарга ТОВ фірма «Радій, ЛТД» було задоволена частково: скасовані податкові повідомлення-рішення від 15.07.2016 р. №, № в частині зменшення ТОВ фірма «Радій, ЛТД» податкового кредиту з ПДВ та витрат по взаємовідносинах з ТОВ «Алді Трейд Компані», ТОВ «Юрполіс Компані», ТОВ «Берег», ТОВ «Смачне здоров'я», а також скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.07.2016 р. № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати на користь ТОВ «Техно-промкомплекс».

На підставі рішення ДФС України про часткове задоволення скарги ТОВ фірма «Радій, ЛТД», та на підставі акту перевірки № 231/20-40-14-03-08/14075757 від 18.05.2016 року, ГУ ДФС у Харківській області були винесені нові податкові повідомлення-рішення: за формою «Р» № від 27.10.2016 р. - про донарахування 289411,5 грн., з яких 192941,0 грн. - податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємства, 96470,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції, за формою «Р» № від 27.10.2016 р. - про донарахування 370423,5 грн., з яких 246949,00 грн. - податкові зобов'язання з податку на додану вартість, 123474,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що в ході дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій позивача, на підставі яких ним були сформовані дані податкового обліку, з урахуванням акту перевірки по контрагенту, не підтверджено фактичне придбання товарів та послуг, а також їх зв'язок з господарською діяльністю позивача. Позивачем не надано в повному обсязі документів, які підтверджують реальність проведених господарських операцій, понесення витрат в межах здійснення звичайної господарської діяльності. Зокрема, не надано документів, які б містили відомості про конкретний зміст та обсяг отриманих послуг, розкривали їх суть, а також підтверджували прямий причинно - наслідковий зв'язок замовлених послуг та їх результатів з господарською діяльністю, відомості про осіб, які безпосередньо здійснювали дослідження. Відсутність доказів в підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між необхідністю понесення спірних витрат, отриманням внаслідок цього конкретного результату та досягненням завдяки цьому певної економічної мети (ефекту), позбавляє позивача права на відображення таких витрат в податковому обліку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" звернув увагу судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою для віднесення сплачених у ціні товарі (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Колегія суддів зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Як вище зазначено, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

В Акті перевірки та оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, вказано, що TOB фірма «Радій, ЛТД», порушило вимоги п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, п. 135.1 ст.135, п.138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139 ст. 139, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що згідно діючого податкового законодавства (пп. 86.1, 86.8 ст. 86 ПКУ, п. 2 Розділу І, пп. 3-5 Розділу II пп.2 п. 4 Розділу III «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015р. (надалі - Порядок) акт документальної перевірки є носієм доказової інформації для подальшого винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Розділу II вищезазначеного Порядку, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 5 Розділу II Порядку, факти виявлених порушень законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Всупереч даним нормам, в Акті перевірки не наведено обставин стосовно порушення TOB фірма «Радій, ЛТД» п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, який регулює зменшення фінансового результату до оподаткування при нарахуванні амортизації необоротних активів (про подібні порушення в Акті перевірки не зазначено).

П. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139 ст. 139 ПК України, які також, на думку відповідача, порушило TOB фірма «Радій, ЛТД», у діючий редакції Податкового кодексу України також відсутні.

П. 201.1 статті 201 ПК України стосується обов'язку складання податкової накладної та її обов'язкових реквізитів (про подібні порушення в Акті перевірки не зазначено), а п. 201.6 статті 201 у діючий редакції Податкового кодексу України взагалі відсутній.

В порушення абзацу б п. 68.1 ст. 58 Податкового кодексу України та ч. 9 ст. 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Мінфіну України від 28.12.2015 № 1204, до податкових повідомлень-рішень не додано розрахунки податкового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції зазначені обставини не були досліджені і даним обставинам не було надано правової оцінки.

Стосовно господарських відносин позивача з контрагентами, колегія суддів зазначає наступне.

Між ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД» (Замовник) та ТОВ «Техно-промкомплекс» (Виконавець) укладено договір від 06.01.2014 №3 про проведення маркетингових досліджень /т.1, а.с. 178-181/.

Згідно п. 1.1 зазначеного Договору, виконавець зобов'язується протягом дійсного Договору надавати Замовнику за плату маркетингові послуги за напрямками визначеними у Додаткових угодах до дійсного Договору, а Замовник зобов'язується приймати надані послуги та оплачувати їх вартість на умовах дійсного Договору. Отже, предметом договору № 3 від 06.01.2014 р. між TOB фірма «Радій, ЛТД» та TOB «Техно-промкомплекс» є проведення маркетингових досліджень.

Маркетингові дослідження - це система збору, обробки та аналізу інформативних даних пор ситуацію на ринку для зменшення ризику підприємницької діяльності і прийняття відповідних обґрунтованих маркетингових рішень. Основні завдання маркетингових досліджень: дослідження ринку поведінки споживачів; оцінка конкурентних позицій підприємства та його продукції на ринку, розробка на підставі цього рекомендацій з її покращення; розробка рекомендацій щодо формування товарної, цінової, збутової політики підприємства на підставі досліджень ринку; прогнозування збуту на товари підприємства, пошук потенційних покупців, детальний аналіз потреб покупців, розрахунок співвідношення попиту і пропозиції, дослідження поведінки та мотивацій покупців, визначення конкурентоспроможності товарів. Вочевидь, що TOB фірма «Радій, ЛТД» повинно постійно прогнозувати ринок для забезпечення як стабільності, так і зростання продажів товарів в належній позивачу мережі аптек. Одним з основних інструментів такого прогнозування є професійні дослідження ринку.

На виконання вимог договору № 3 від 06.01.2014 р. TOB «Техно-промкомплекс» провело відповідні маркетингові дослідження, два звіти («Аналіз ринку продажу косметики по догляду за новонародженими» та «Аналіз ринку продаж одноразових підгузків») були передані позивачу 27.03.2015 р. згідно двох актів здачі-приймання виконаних робіт /т.1, а.с. 194-231/. Інформація, що містилась в цих звітах, була в подальшому використана TOB фірма «Радій, ЛТД» при формуванні асортименту товарів для новонароджених в розрізі найменувань, цінових категорій, виробників та окремих періодів, при плануванні просування окремих товарів на ринку.

Посилання відповідача на те, що в первинних документах на придбання ТОВ фірма "Радій, ЛТД" маркетингових послуг в ТОВ "Техно-комплекс" не зазначена одиниця виміру цих послуг є необгрунтованим, оскільки за умовами договору № 3 від 06.01.2014 р., кінцевим підсумком проведених маркетингових досліджень є відповідний звіт. Саме два звіти, складені за низкою питань, що зазначені в договорі та в додатках, були отримані позивачем від ТОВ "Техно-промкомплекс", тому саме звіт є одиницею виміру за договором № 3.

Завдяки рекламним механізмам і якісним маркетинговим дослідженням, TOB фірма «Радій, ЛТД», збільшувало в 2014-2015 роках чистий дохід від реалізації продукції. Згідно звіту про фінансові результати за 2014 рік, чистий дохід TOB фірма «Радій, ЛТД» склав 57253 тис. грн., у порівнянні з 53168 тис.грн. в 2013 році. Згідно звіту про фінансові результати за 2015 рік, чистий дохід TOB фірма «Радій, ЛТД» склав 62175 тис. грн., у порівнянні з 57253 тис. грн. в 2014 році. Проте треба зазначити, що із зазначених цифр зростання продажів, неможливо відокремити та точно визначити результати, досягнуті завдяки маркетинговим дослідженням.

ТОВ «Техно-промкомплекс» видано на адресу ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД» акти здачі-приймання робіт (послуг), податкові накладні на загальну суму 112000 грн., крім того ПДВ - 22400 гривень. Сплата здійснена через розрахунковий рахунок /т.1 а.с. 187-193/.

Відповідно до бухгалтерського обліку операції ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД» по взаємовідносинах з ТОВ «Техно-промкомплекс» відображені наступними проводками: по рахунку Д-т 3771 К-т 949 в сумі 112000 грн., Д-т 64 К-т 3771 в сумі 22400 гривень.

Щодо кримінального провадження стосовно ТОВ "Техно-промкомплекс", колегія суддів зазначає наступне.

В поясненнях відповідача міститься посилання на наявність кримінального провадження № 00256 від 11.12.2015 р. відносно ТОВ "Техно-промкомплекс". Проте, з цієї фрази не розуміло: чи повідомлено про підозру будь-кому в даному провадженні; чи направлена справа до суду або чи не закрито на цей час зазначене провадження; яким чином кримінальне провадження стосується ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД», ЛТД"; яка фабула кримінального провадження внесена до ЄРДР?

Таким чином, колегія суддів зазначає, що без додаткових фактичних даних про хід та результати розслідування у цьому кримінальному провадженні неможливо вести мову про наявність якихось доказів стосовно правовідносин ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД» з ТОВ "Техно-промкомплекс".

Крім того, між ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД» (Покупець) та Концерн «Високі технології права» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу від 07.04.2014 №07/04/14 /т.1, а.с. 232-234/.

Згідно п. 1.1. «Продавец обязуется передать в собственность Покупателя товарно-материальные ценности: косметику по уходу за лицом и телом, детское питание, средства гагиены, диабетическое питание, пищевые добавки, БАД, спортивное питание, изделия медицинского назначения, а Покупатель обязуется принять и своевременно оплачивать эти товарно-матеральные ценности на условиях данного договора» /т.1, а.с. 237/.

На виконання умов договору від 07.04.2014 № 07/04/14 Концерн «Високі технології права» на адресу ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД» надало рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні /т.1, а.с. 235-250, т.2, а.с. 1-380/.

Для перевезення придбаного товару в аптеки ТОВ фірма "Радій, ЛТД" залучався перевізник - ПП "Вегамакс" відповідно до договору від 28.03.2014 р. № ВМ-280304 з надання послуг з автомобільного перевезення і транспортної експедиції. Факт перевезення, окрім накладних, товарно-транспортних накладних підтверджується також актом надання послуг № 1366 від 30.05.2014 р., в якому відображені транспортно-експедиторські послуги, їх маршрути та вартість /т. 3, а.с. 36-39/.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що "Відповідно до наданих документів, директор ТОВ фірми «РАДІЙ, ЛТД» ОСОБА_1 одночасно знаходився в м. Запоріжжі, де склали та підписали видаткові накладні та в м. Ахтирка, в м. Полтава, в м. Запоріжжі, в м. Конотоп, в м. Суми, в м. Лубни, де він прийняв товар та візував ТТН. Накази на відрядження у підприємства відсутні.

В наданих ТТН зазначено, що навантаження товару здійснювалось з 8 годин ранку до 9 години ранку: Коли здійснено розвантаження в документах не зазначено. Вага поставленого товару згідно з ТТН становить 39573 кг. Яким чином здійснено розвантаження пояснень до перевірки не надано", з огляду на наступне.

Так, згідно наданих суду товарно-транспортних накладних, завантаження товару, придбаного в Концерні «Високі технології права», відбувалось не в м. Запоріжжі, а в м. Дергачі. При цьому керівник TOB фірма «Радій, ЛТД» ОСОБА_1 не знаходився і не повинен був знаходитись в місці завантаження, він підписував накладні лише після отримання партій товару.

Поставку товару відповідно до договору №07/04/14 здійснено не однією, а 23 (двадцяти трьома) окремими поставками протягом 23 днів, тому кожного разу невелика по масі партія товару не потребувала якихось розвантажувальних механізмів і автомобілі розвантажувались вручну (про що і зазначено в поясненнях позивача).

Видання наказів про відрядження для комерційних підприємств не є обов'язковим, оскільки, згідно Наказу Міністерства фінансів України від 13.03.1998 р. № 59 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон», дана Інструкція, а так само і необхідність видання наказів про відрядження, розповсюджуються лише на державні (бюджетні) підприємства, установи і організації. Крім того, TOB фірма «Радій, ЛТД» не має філій чи інших відокремлених підрозділів, тому поїздки директора між аптеками TOB фірма «Радій, ЛТД» в Полтавській чи Сумській областях по суті не є відрядженнями, оскільки він виконує свої організаційні і контролюючі функції також в дорозі, за допомогою телефону і інших засобів зв'язку.

Щодо посилання суду першої інстанції на не надання довіреностей та журналу реєстрації довіреностей, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що придбані в Концерні «ВТП» товари отримував генеральний директор TOB фірма «Радій, ЛТД», що підтверджується його підписами в видаткових і товарно-транспортних накладних, а отже в даному випадку законодавство не передбачає видачу довіреностей.

Щодо посилань суду першої інстанції на не надання документів, які б підтверджували якість отриманих ТМЦ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 10.03.2017 p., разом з поясненнями позивача, суду були надані та долучені до матеріалів справи копії касових чеків на реалізацію частини товару, отриманого від Концерну «ВТП», та копії сертифікатів якості, сертифікатів відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи на цей товар /т. 3 а.с. 61-201/.

Також, між ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД» (Замовник) та ТОВ «ТД «ТРЕЙДТОРГ» (Виконавець) укладено договір від 22.04.2014 №04/79 про надання послуг.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного Договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання надати комплекс послуг по розповсюдженню інформаційних листівок та проведенню промоакцій продукції засобів гігієни та дитячого харчування, а також надання послуг маркетингового дослідження ринків лікарських засобів, засобів гігієни та засобів догляду /т.2, а.с. 136-137/.

Між ТОВ фірма «Радій, ЛТД» та ТОВ «ТД «ТРЕЙДТОРГ» складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та видаткові накладні на загальну суму 50854,17 грн., крім того ПДВ - 10170,83 гривень /т. 2 а.с. 138-154/.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що по даному договору відсутня інформація щодо погодинної ціни, кількості годин для надання послуг. Відповідно до наданих протоколів неможливо перевірити фактичні витрати часу для надання послуг, в актах приймання - передачі послуг має бути визначено їх конкретний перелік, обсяг та зміст, з огляду на наступне.

Такий висновок спростовується долученими до справи та дослідженими в судовому засіданні: 9 (дев'ятьма) актами здачі - приймання робіт (надання послуг) від 30.05.2014 р. та звітом про виконані роботи по розповсюдженню інформаційних листівок та проведенню промоакцій від 30.05.2014 р., в яких відображені найменування виконаних TOB «ТД «Трейдторг» робіт із зазначенням витрачених годин в розрізі кожної аптеки, в розрізі окремих товарів та кожного виду робіт.

З матеріалі справи вбачається, що на виконання умов договору № 04/79 розповсюджувались декілька видів листівок поблизу аптек, що належать позивачу, фото роздачі листівок додаються /т. 3, а.с. 27-31/.

Виготовлення інформаційних листівок, які розповсюджувалися ТОВ "ТД Трейторг", ТОВ фірма "Радій, ЛТД" замовляло в ПАО "Тяжпромавтоматика", якому в якості оплати за листівки було перераховано платіжними дорученнями: № 769 від 21.03.2014 р. - 1790,0 грн., № 1190 від 15.05.2014 р. - 2940,12 грн., № 1191 від 15.05.2014 р. - 3790,08 грн. Виготовлення дисконтних карт, які розповсюджувалися ТОВ "ТД Трейторг" в рамках промоакцій, ТОВ фірма "Радій, ЛТД" замовляло в ПП "Кардмайстер", якому в якості оплати за листівки було перераховано платіжними дорученнями: № 270 від 24.01.2014 р. - 15000,0 грн., № 181 від 17.02.2014 р. - 3750,0 грн., № 1116 від 06.05.2014 р. - 2400,0 грн., № 1115 від 06.05.2014 р. - 2400 грн. /т. 3, а.с. 33-39/.

Щодо економічної доцільності замовлення позивачем у TOB «ТД «Трейдторг» послуг з проведення промоакцій та розповсюдження інформаційних листівок, а у TOB «Техно- промкомплекс» надання позивачу послуг з маркетингових досліджень, треба зазначити наступне. Діяльність TOB фірма «Радій, ЛТД», як комерційного підприємства, пов'язана, насамперед, з метою отримання прибутку. В умовах жорсткої конкуренції в аптечному бізнесі, дієвими засобами підвищення об'ємів роздрібної торгівлі, стимулювання попиту на товари, що реалізуються в аптеках, є рекламні акції, промоакції, включаючи розповсюдження дисконтних карток, інформаційних листівок, інших рекламних продуктів. Як зазначалось вище, обсяги реалізації товарів в TOB фірма «Радій, ЛТД» виріс в 2015 році порівняно з 2014 роком.

Треба зазначити, що висновки Акту перевірки документально базувались виключно на актах перевірок та податкових інформаціях щодо TOB «Техно-промкомплекс», Концерну «Високі технології права» та TOB «ТД «Трейдторг», які відповідач надав також і суду, але ці доводи були спростовані позивачем в судовому засіданні.

Так, щодо TOB «ТД «Трейдторг» постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. по справі № 808/7859/14 був частково задоволений позов TOB «ТД «Трейдторг», визнано протиправними дії ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя щодо проведення зустрічної звірки TOB «ТД «Трейдторг», за результатами якої складений акт № 179/08-27-2211/38993653 від 18.08.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної перевірки TOB «ТД «Трейдторг» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 30.06.2014 р.». Також визнано протиправними дії ДПІ щодо внесення коригувань до АІС «Податковий блок» на підставі акту № 179/08-27-2211/38993653. Крім того, ДПІ було зобов'язано відновити в АІС «Податковий блок» показники ПДВ TOB «ТД «Трейдторг», що були відкориговані на підставі акту № 179/08-27-2211/38993653; ДПІ було зобов'язано вилучити з електронних баз даних інформацію, внесену на підставі акту № 179/08-27-2211/38993653 /т.2, а.с. 234-241/.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 р. по справі № 808/7859/14 постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. була скасована лише частково, а саме в частині визнання протиправними дій ДПІ по проведенню зустрічної звірки; в іншій частині законність висновків суду першої інстанції була підтверджена судом апеляційної інстанції / т.2, а.с. 242-244/.

Враховуючи, що позивач мав господарські відносини з TOB «ТД «Трейдторг» в травні 2014 року, з огляду на зазначені постанови адміністративних судів що стосуються саме травня-червня 2014 року, колегія суддів вважає безпідставними викладені в Акті перевірки твердження перевіряючих ДФС у Харківській області про нереальність господарських операцій про взаємовідносинам позивача з TOB «ТД «Трейдторг» в травні 2014 року.

Щодо TOB «Техно-промкомплекс» відповідач надав «Результати опрацювання зібраної податкової інформації» від 04.08.2015 р. № 986/7/20-31-22-03-12 за лютий-травень 2015 року. Згідно тексту цієї інформації, висновки про нереальність взаємовідносин TOB «Техно-промкомплекс» з його контрагентами зроблено лише з двох причин: підприємство відсутнє за місцезнаходженням, в TOB «Техно-промкомплекс» працювала 1 особа по трудовому договору та 1 особа на підставі цивільно-правових угод. Той факт, що TOB «Техно- промкомплекс» є легітимною юридичною особою, підтверджено витягами з реєстрів підприємств та платників ПДВ, що долучені до справи, а також даними Акту перевірки, де зазначено, що TOB «Техно-промкомплекс» має стан « 0» - платник податків за основним місцем обліку.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що складення двох висновків з маркетингових досліджень, може виконати і один кваліфікований фахівець.

Відповідач в якості доказу правильності висновків акту перевірки щодо TOB фірма «Радій, ЛТД», надав суду три документи: «Результати опрацювання зібраної податкової інформації» від 16.07.2015 р. № 883/20-31-22-03-07 щодо Концерну «Високі технології права» за період декларування ПДВ лютий-травень 2015 року, «Результати опрацювання зібраної податкової інформації» від 28.12.2015 р. № 790/20-31-22-03-07 щодо Концерну «ВТП» за період декларування ПДВ червень 2015 року, та «Результати опрацювання зібраної податкової інформації» від 04.11.2015 р. № 438/20-31-22-05-07 щодо Концерну «ВТП» за період декларування ПДВ липень 2015 року, тоді як позивач мав господарські взаємовідносини з Концерном «ВТП» в квітні-травні 2014 року.

Проте, зазначені доводи позивача залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що всі контрагенти, що були зазначені в Акті перевірки як сумнівні (ТОВ "Техно-промкомплекс", ТОВ "ТД "Трейторг", Концерн "Високі технології права") є реально діючими підприємствами, відповідна інформація щодо яких міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Також ці підприємства були діючими платниками ПДВ, що підтверджується даними реєстру платників ПДВ /т.2, а.с. 216-245/.

Усі первинні документи по зазначеним господарським операціям оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

До того ж, будь-яких недоліків щодо оформлення перелічених первинних документів судом також не встановлено.

Дослідивши копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено відповідно до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

В ході дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій позивача, на підставі яких ним були сформовані дані податкового обліку, з урахуванням акту перевірки по контрагенту, підтверджено фактичне придбання товарів та послуг, а також їх зв'язок з господарською діяльністю позивача. Позивачем надано в повному обсязі документи, які підтверджують реальність проведених господарських операцій, понесення витрат в межах здійснення звичайної господарської діяльності. Також, наявні докази в підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між необхідністю понесення спірних витрат, отриманням внаслідок цього конкретного результату та досягненням завдяки цьому певної економічної мети (ефекту), що надає позивачу права на відображення таких витрат в податковому обліку.

Відповідно до ст. ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не довів правомірність прийнятих ним рішень. При цьому, позивач, в свою чергу, повністю довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже позовні вимоги про їх скасування є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального та процесуального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радій, ЛТД" задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017р. по справі № 820/7054/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Радій, ЛТД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області за формою «Р» від 27.10.2016 р.: № про донарахування 289411,5 грн., з яких 192941,0 грн. - податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємства, 96470,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції, № - про донарахування 370423,5 грн., з яких 246949,00 грн. - податкові зобов'язання з податку на додану вартість, 123474,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радій, ЛТД" судові витрати у сумі 20784 (двадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп., сплачені відповідно до пп. 1, 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову - 9897 (дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто сім) грн. 52 коп. та за подання апеляційної скарги - 10887 (десять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 28 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.
Повний текст постанови виготовлений 05.05.2017 р.