Справа № 824/925/16-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/925/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді: Дембіцького П.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання: Антонюк О.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Гросу Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції про визнання протиправними дій, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центральної Апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

У поданому позові позивач, з урахуванням зміни позовних вимог вважає позов поданий до Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «По особовому складу» від 29.09.2016 №155 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" з 30.09.2016 року;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області або на іншій рівнозначній посаді Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 30.09.2016 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу шляхом виплати позивачу всіх видів грошового забезпечення (в тому числі премії), які були йому визначені на день звільнення;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області видати наказ керівника органу поліції про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області або на іншій рівнозначній посаді Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 30.09.2016 року та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області "По особовому складу" від 29.09.2016 №155 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" з 30.09.2016 року.

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за місяць вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі протоколу ОП №15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України було прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. З висновками Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України позивач не погодився, посилаючись на відсутність підстав для проведення його атестації, що стало в подальшому при його звільненні.

У зв'язку із незгодою позивача з висновками Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України щодо визнання його невідповідності займаній посаді, подальшого звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії. Рішенням суду від 23 листопада 2016 року визнано протиправним та скасовано рішення висновок Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність оформлене протоколу ОП №15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року.

Крім того позивач та представник позивача зазначили, що позивач у період із 29.09.2016 року по 09.10.2016 року, тобто звільнення позивача відбулося у період перебування позивача на лікарняному.

На думку позивача при прийнятті оскаржуваного рішення Відповідач не врахував такі обставини, як триваючий судовий розгляд апеляції до Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України; не ознайомлення позивача з результатами розгляду апеляційної скарги на висновки Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України щодо визнання позивача невідповідним займаній посаді з послідуючим звільненням з поліції; перебування позивача на лікарняному у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю.

Позивач вважає, що рішення начальника ГУНП в Чернівецькій області про його звільнення з органів поліції через службову невідповідність винесено за відсутності належних правових підстав та дотримання вимог Закону України "Про Національну поліцію", а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, в наданих суду письмових запереченнях, зазначив, що Рішення Центральної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України щодо позивача було оформлено протоколом ОП № 15.00008187.0037785 від 18.07.2016 року. Зі змісту даного протоколу вбачається, що атестаційною комісією було прийняте одноголосне рішення щодо невідповідності позивача займаній посаді (за -4, проти - 0, утрималися - 0 ).

Відповідно до п.п. 24 та 25 розділу IV Інструкції висновки атестування, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Так у розділі IV Атестаційного листа Позивача зазначено відповідний висновок, який прийняла Центральної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України, а саме займаній посаді не відповідає підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно пункту 28 розділу IV Інструкції керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Статус комісії визначений в розділі 2 Інструкції свідчить про наявність в неї делегованих повноважень, щодо прийняття рішень про відповідність поліцейських займаним посадам або невідповідність. Вказані повноваження є обов'язковими для врахування всіма іншими посадовими особами поліції. Внаслідок цього, рішення атестаційної комісії відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Отже, керівник ГУНП в Чернівецькій області, отримавши результати атестування поліцейського, був зобов'язаний забезпечити їх неухильне виконання. Інструкція не наділяє його правом не виконувати їх або приймати будь-яке інше рішення відносно поліцейського, окрім того, яке зазначене в атестаційному листі. Слід зазначити, що на момент видачі наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 29.09.2016 р. № 155 о/с, підстава щодо звільнення Позивача зі служби в поліції, а саме рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України було чинним, та не було скасовано в судовому порядку.

У судовому засіданні представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, які прибули в судове засідання, встановивши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Майор поліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з жовтня 2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах. (а.с.13-14).

Відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Чернівецькій області від 07 листопада 2015 року № 43о/с ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора Новодністровського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернівецькій області з присвоєнням спеціального звання майор поліції (а.с. 15 ).

З метою надання практичної допомоги підрозділам Управління патрульної поліції у м. Чернівцях ОСОБА_1 був відряджений у підпорядкування Управління патрульної поліції у м. Чернівцях з 24.03.2016 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №321 від 31 березня 2016 року. (а.с.19 )

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 12 травня 2016 року №60 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на підставі поданого рапорту. (а.с.25 ).

11 лютого 2016 року Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області видано наказ №117 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області».

На підставі зазначеного вище наказу були створені атестаційні комісії, затверджено їх склад та 18 липня 2016 року Центральною атестаційною комісією №1 Апарату Національної поліції України проведено атестацію майора поліції ОСОБА_1.

Згідно протоколу ОП№15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року засідання Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України вказано, що майор поліції ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. (а.с.26-27).

Не погоджуючись із наведеним рішенням (висновком) атестаційної комісії, оформленим протоколом від 18 липня 2016 року, ОСОБА_1 18.08.2016 року оскаржив його суду.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2016 р. визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №1 апарату Національної поліції України про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом №15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року. (а.с.52-57).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду відповідачі оскаржили постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року прийнято рішення апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року без змін. (а.с.147-152).

Судом з метою з'ясування обставин справи було зобов'язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано достатньо доказів для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобов'язував сторони надати суду письмові докази, які мали значення для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку пункту 4-5 статті 11, статті 69, 71 КАС України витребувано у відповідача матеріали, які стали підставою проведення атестації з подальшим звільненням позивача та інші матеріали, які стали підставою прийняття оскаржуваного наказу.

З урахуванням наданих пояснень сторін, досліджень письмових доказів, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме матеріалами особової справи про те, що майор поліції ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, національної поліції з жовтня 2006 року по 30 вересня 2016 року.

За період проходження служби, зокрема з 01.05.2015р. по 30.05.2015 року майор поліції ОСОБА_1 приймав участь у проведенні Анти терористичної операції на території Донецької та Луганської областей. (а.с.22-24).

Дослідженням матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 12.05.2016 року перебував на посаді старшого інспектора Новодністровського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області. (а.с.94).

Із змісту наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 60 від 12.05.16 року видно, що позивача призначено на посаду інспектора Кіцманського відділу національної поліції ГУ Національної поліції в Чернівецькій області. (а.с.94).

Згідно протоколу ОП№15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року засідання Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України вказано, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. (а.с.26-27).

Із змісту наказу від 29.09.2016 року № 155 о/с Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області видно, що відповідно до статті 77 Закону України «Про національну поліцію»: за пунктом 5 частини 1 (через службову невідповідність) прийнято рішення про звільнення майора поліції ОСОБА_1, інспектора Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 30.09.2016 року на підставі висновку атестаційної комісії від 18.07.2016 року. (а.с. 121).

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2016 р. визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №1 апарату Національної поліції України про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом №15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року. (а.с.52-57).

Крім того, у ході судового розгляду встановлено, що звільнення ОСОБА_1 відбулося у період перебування на лікарняному. З матеріалів справи видно, що позивач, згідно довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України № 585, в період з 29.09.2016 р. по 10.10.2016 року перебував на лікарняному. (а.с.32-35).

З урахуванням розгляду матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Стосовно визнання протиправним та скасування наказу від 29.09.2016 року № 155 о/с Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про звільнення майора поліції ОСОБА_1, інспектора Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 30.09.2016 року на підставі висновку атестаційної комісії від 18.07.2016 року, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі -Закон) №580-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтями 1 та 2 Закону №580-VIII передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Статтею 47 Закону №580-VIII встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно пункту 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 07 листопада 2015 року наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07 листопада 2015 року №43 о/с позивача без проведення конкурсу призначено на посаду старшого інспектора Новодністровського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання майор поліції (а.с.15).

Отже, позивач був прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

Наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07 листопада 2015 року №43 о/с не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення на посаду.

Статтею 58 Закону №580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Наявність тимчасового штату органу не виключає прийняття на службу безстроково, як і наявність затвердженого постійного штату органу не виключає прийняття на службу тимчасово.

Наказ ГУ Національної поліції в Чернівецькій області від 07 листопада 2015 року № 43 о/с відносно позивача про прийняття його на службу в поліцію та призначення на посаду не містить жодних застережень про тимчасовість призначення на посаду.

За таких обставин судом встановлено, що позивач з 07 листопада 2015 року проходить службу на посаді в органах Національної поліції у відповідності до статті 58 Закону України №580-VІІІ безстроково.

Щодо посилань у наказі від 07 листопада 2015 року №43 о/с про призначення позивача на посаду в порядку переатестування, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону №580-VIII не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Відповідно до частини першої статті 57 Закону №580-VIII атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Тобто, указаною частиною статті 57 Закону №580-VIII визначено мету атестування поліцейських.

Згідно частини другої статті 57 Закону №580-VIII атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Суд зазначає, що метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 57 Закону №580-VIII рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

На підставі наявних у справі матеріалів та пояснень сторін судом встановлено, що позивач пропрацював на займаній до звільнення посаді менше одного року, питання щодо призначення його на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарного проступку відповідачами не вирішувалось, обставин, які б свідчили про невідповідність позивача займаній посаді, зокрема, в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби не було.

Водночас встановлено, що атестування позивача проведено у порядку атестації усіх поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та підпорядкованих підрозділів з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає положенням частини першої статті 57 Закону №580-VIII.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що мета атестування, визначена у частині першій статті 57 Закону №580-VIII, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону №580-VIII.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що правових підстав для проведення атестації позивача оформленого протоколом №15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року, не було.

З цього приводу суд зазначає, що постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №1 апарату Національної поліції України про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом №15.00008187.0037785 від 18 липня 2016 року. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року прийнято рішення про те, що апеляційні скарги ГУ Національної поліції в Чернівецькій області та Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, без змін.

З урахуванням зазначених обставин суд зазначає, що правову основу служби в органах внутрішніх справ становлять Конституція України, закони та інші нормативно-правові акти, у тому числі нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, акти органів місцевого самоврядування, прийняті у межах їх повноважень, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, статути органів внутрішніх справ.

Основними документами, що регламентують умови й порядок проходження служби та звільнення зі служби в системі МВС України перш за все є Закон України «Про Національну поліцію», Кодекс Законів про працю України (КЗпП) та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Право людини і громадянина на судовий захист гарантується Конституцією України. Основний закон закріплює загальне правило, за яким кожна особа має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Приписи Закону №580-VIII передбачають можливість поширення на службові відносини трудового законодавства. У зв'язку з цим, суд виходить з того, що при вирішенні публічного спору пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оскільки норми спеціального закону (Закон №580-VIII) не регулюють процедуру розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, суд застосовує у спірних правовідносинах норми трудового законодавства.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 у період перебування на лікарняному в період із 29.09.2016 року по 10.10.2016 року.

З цього приводу суд зазначає, що частиною 3 статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. За змістом зазначеної норми в період тимчасової непрацездатності не допускається проведення самої процедури звільнення, зокрема, у випадку звільнення за порушення трудової дисципліни, в період тимчасової непрацездатності не можна жадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, оскільки час звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю не враховується у строки застосування дисциплінарних стягнень, у тому числі і звільнення з роботи.

Враховуючи зазначені вище норми Законів та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що позивача звільнено незаконно, а оскаржуваний наказ № 155-о/с від 29 вересня 2016 року винесено з порушенням вимог Законів України, що вказує на його протиправність.

Зважаючи на наведені вище норми права та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що позивача звільнено незаконно, а тому оскаржуваний наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «По особовому складу» від 29.09.2016 року № 155 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 інспектора Кіцманського відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) з 30 вересня 2016 року, винесено протиправно, без врахування всіх обставин, що мають значення для його винесення, з порушенням вимог трудового законодавства, тому підлягає скасуванню.

Також, необхідно зазначити, що частиною 1 статті 235 КЗпП України передбачено, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 19 постанови від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", дія трудового договору працівника продовжується у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 27.05.2014 року справа № 21-108а14 та від 28.10.2014 року справа № 21-484а14.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд також враховує висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 21.05.2014 року у справі № 6-33цс14, відповідно до яких закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями про обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині 1 статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Оскільки звільнення позивача з раніше займаної посади відбулося з порушенням установленого законом порядку, тому позовна вимога щодо поновлення позивача іншій рівнозначній посаді Кіцманського відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області, а також зобов'язання відповідача - ГУ Національної поліції видати наказ про поновлення ОСОБА_1 іншій рівнозначній посаді Кіцманського відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області, не підлягає задоволенню.

Проте, суд вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах вимоги частини 2 статті 11 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є поновлення майора поліції ОСОБА_1на раніше займаній посаді інспектора Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 30 вересня 2016 року.

Згідно із п. п. 2 та 3 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Відповідно до частини 5 статті 235 КЗпП України та частини 1 статті 76 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно.

Враховуючи те, що єдиною підставою прийняття відповідачем №1 оскаржуваного наказу є протиправне рішення (висновок) відповідача, суд вважає що наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування наказу від 29.09.2016 року №155 о/с «По особовому складу», а також для поновлення позивача на службі в поліції на займаній до звільнення посаді, що є належним захистом порушених трудових прав позивача. Беручи до уваги вимоги статті 256 КАС України, статті 235 КЗпП України, статті 76 Закону України "Про виконавче провадження", позивача необхідно поновити на посаді з 30 вересня 2016 року, допустивши рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання.

Щодо позовних вимог зобов'язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області виплатити грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до дня фактичного поновлення на посаді, то такі також підлягають задоволенню. Разом з цим, з приводу вказаного, суд вважає за необхідне зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Крім цього, виплату незаконно звільненому працівнику заробітної плати за час вимушеного прогулу передбачено і положеннями загального трудового законодавства, зокрема, відповідно до змісту частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушених трудових прав позивача в цій частині позову є стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що відповідає вказаним вище нормам матеріального права, а також положенням пункту 4 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», та Вищого адміністративного суду України, викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», задовольняючи позов про стягнення заробітної плати (в даному випадку - грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, суд повинен вказати розмір такої виплати.

Згідно довідки, наданої відповідачем, сума одноденного грошового забезпечення на день звільнення майора поліції ОСОБА_1, становить 176,00 грн. (а.с.174).

Враховуючи наведені вище норми, зважаючи на положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30 вересня 2016 року по 21 березня 2017 року в сумі 25344 грн. 00 коп. (176,00 грн. х 144 робочих дні = 25344,00 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Постанова підлягає до негайного виконання відповідно до пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України в частині поновлення на посаді, а також відповідно до пункту 2 частини 1 статті 256 КАС України в частині присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Дослідивши та проаналізувавши встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, враховуючи вимоги пункту 3 статті 2, статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд робить висновок про те, що відповідач приймаючи рішення про звільнення не врахував вищезазначені обставини справи, що вказує на недотримання вимог відповідачем вимог ст. 40 КЗпП України.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 86 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено незаконність звільнення зі служби в поліції.

З урахуванням дослідження письмових доказів, пояснень сторін, заперечень, вимог Закону, суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про звільнення позивача ОСОБА_1 відповідач не дотримався вимог Законів України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийнятого рішення стосовно звільнення майора поліції ОСОБА_1 із займаної посади, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Частина 1 статті 94 КАС України визначає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки, згідно статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 94 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 43 та 129 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158, 160 - 163 та 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «По особовому складу» від 29.09.2016 року

№ 155 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 інспектора Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) з 30 вересня 2016 року.

3. Поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 30 вересня 2016 року.

4. Стягнути з Головного управління національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 25344,00 грн. (двадцять п'ять тисяч триста сорок чотири грн. 00 коп.), у межах суми стягнення за один місяць.

5. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання постанови. Порядок набрання судовим рішенням законної сили передбачено статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.Д. Дембіцький

Постанова в повному обсязі складена року 05.05.2017 року з урахуванням вихідних та святкових днів.