Справа № 2-а-4432/09/1470
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2011 р.Справа № 2-а-4432/09/1470

Категорія:8.2.6Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого - Коваля М.П.,

суддів - Зуєвої Л.Є.,

- ОСОБА_1,

при секретарі - Журкіній І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2009 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙТЕКС-СЕРВІС»до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 05.05.2009р., № /1 від 03.07.2009р., № /2 від 18.08.2009р.,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС»звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 05.05.2009р., № /1 від 03.07.2009р., № /2 від 18.08.2009р.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2009 року адміністративний позов ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС»задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони були повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, про що є докази в матеріалах справи: ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС»сповіщено згідно телефонограми (а.с.109), представник прибув до суду та заперечував проти скарги; ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва сповіщено згідно поштового повідомлення про вручення (а.с.108), представник прибув до суду та підтримав апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 та п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, або висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2009р. ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва було здійснено планову перевірку фінансово-господарської діяльності Філії № 1 ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС», за результатами якої складено відповідний акт, яким встановлено порушення позивачем п.3.1 ст.3, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2 пп.5.3.9.п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.94 року №334/94-ВР із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 76 423,00 грн. На підставі зазначеного акту складено оскаржувані податкові повідомлення-рішення № /0 від 05.05.2009р., № /1 від 03.07.2009р., № /2 від 18.08.2009р., якими було визначено суму податкового зобов'язання та штрафні санкції у розмірі 106 307,20 грн.

Слід наголосити, що перевіркою виявлено факт завищення Філією №1, що належить позивачу, валові витрати за послуги по просуванню товарів на ринку ОСОБА_3 та Миколаївської області на загальну суму 305 693,00 грн. шляхом віднесення до валових витрат послуг по просуванню товару на ринку в ОСОБА_3 та Миколаївській області, які виконували приватні підприємці, які є платниками єдиного податку.

Згідно з довідкою про включення до ЄДРПУО основним напрямом діяльності позивача є оптова та роздрібна торгівля парфумерними і косметичними товарами, у зв'язку з чим ним було укладено відповідні договори про надання послуг з третіми особами приватними підприємцями ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 За умовами укладених договорів, виконавці здійснюють ряд послуг, спрямовані на підвищення обсягів продажу продукції, яка реалізується позивачем, а позивач в свою чергу зобов'язується своєчасно сплачувати надані йому послуги в порядку та строки, обумовлені в укладених з виконавцями договорах, що і виконувалось ним належним чином з віднесенням вартості отриманих послуг до складу валових витрат відповідно з положеннями чинного законодавства України. Згідно укладених договорів між позивачем та вищезазначеними підприємцями (виконавцями), позивач доручає, а виконавці зобов'язуються від імені та за рахунок позивача здійснювати юридичні дії на користь позивача, пов'язані з просуванням товару на ринку в ОСОБА_3 і Миколаївській області.

Відповідно п. 5.1. статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994р. № 334/94-ВР з подальшими змінами та доповненнями, валові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Отже щодо правомірності застосування штрафних санкцій колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 4 Інструкції «Про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби», затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001 р. N 110 та зареєстрованої в Мінюсті України 23.03.2001 р. за N 268/5459 передбачено, що дія цієї Інструкції поширюється на юридичних осіб, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичних осіб, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки, збори інші обов'язкові платежі, у тому числі на осіб, які відповідно до чинного законодавства мають статус податкових агентів, а також обов'язок щодо сплати штрафних (фінансових) санкцій відповідно до законодавчих актів, якими органам державної податкової служби надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції.

Згідно з п. 2.1 цієї Інструкції надається визначення поняття платників податків, якими є юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки, збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції, у тому числі особи, які відповідно до чинного законодавства мають статус податкових агентів.

Відповідно до п.6 Інструкції встановлено, що згідно з чинним законодавством органам державної податкової служби надано право застосовувати до платників податків штрафні та фінансові санкції у порядку та розмірах, установлених законодавством.

Приписами пп. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№334 встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з пп. 5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№334 до складу валових витрат не включаються витрати на виплату винагород або інших видів заохочень пов'язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час).

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що платники податків мають право відносити до складу валових витрат витрати на дослідження кон'юнктури ринку збуту та/або аналіз динаміки попиту на продукцію лише у випадку, якщо такі отримані ними послуги мають безпосереднє відношення до організації продажу товарів, належним чином підтверджені документально, а також використані в господарській діяльності платника податків.

Тобто, для підтвердження правомірності включення позивачем витрат на оплату послуг по просуванню товару на ринку м. Миколаєва та Миколаївської області, наданих приватними підприємцями, до складу валових витрат необхідна наявність документів, оформлених відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 №996-ХІV, які підтверджують факт отримання зазначених послуг, а також підтвердження зв'язку понесених витрат із організацією та веденням господарською діяльністю платника податку. Документи стосовно результатів досліджень з детальним та повним описом усіх питань у відповідності до узгоджених напрямків у позивача.

З огляду на зазначене колегія суддів наголошує на тому, що надані позивачем документи на підтвердження правомірності включення витрат на оплату зазначених послуг не містять інформації про конкретні обсяги та напрямки, за якими здійснювалися відповідні дослідження та надавалися послуги, які саме види досліджень та інші послуги оцінені сторонами за договором в розмірі грошових коштів, включених до складу валових витрат у відповідних податкових періодах тобто, вказані документи не можуть бути первинними і такими, що належним чином підтверджують факт отримання відповідних послуг.

Оскільки надані позивачем документи на підтвердження правомірності включення витрат на оплату зазначених послуг не містять інформації про конкретні обсяги та напрямки, за якими здійснювалися відповідні дослідження та надавалися послуги, які саме види досліджень та інші послуги оцінені сторонами за договором в розмірі грошових коштів, включених до складу валових витрат у відповідних податкових періодах, то вказані документи не можуть бути первинними і такими, що належним чином підтверджують факт отримання відповідних послуг.

Слід також зазначити, що відповідно до штатного розпису, затвердженого керуючим Філії №1 позивача, у перевіряємому періоді скаржник мав у штаті працівників, посадові обов'язків яких повністю ідентичні обов'язкам виконавців згідно укладених договорів про надання послуг. Таким чином, Позивачем було включено до складу валових витрат необмежену кількість сумнівних витрат підприємства з метою завищення валових витрат, що в подальшому дає змогу занизити об'єкт оподаткування податком на прибуток. З огляду на зазначене, слід додати, що такої ж позиції притримується Вищій адміністративний суд України згідно ухвали від 25.12.2008 року №К-9075/06.

Як вбачається з матеріалів справи, документи надані підприємством, не розкривають суть послуг по просуванню товару на ринку м. Миколаєва та Миколаївської області, отриманих від зазначених приватних підприємців, і те, яким чином ці послуги пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), а також яким чином ці послуги використані позивачем у господарській діяльності. Також підприємством не надано документів на підтвердження того, що внаслідок отримання таких послуг у м. Миколаєві та Миколаївській області було розширено коло замовників продукції, реалізація якої здійснюється скаржником.

Згідно з ч.1 та ч.4 ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування; Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином докази надані позивачем не є належним підтвердженням тих обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги щодо скасування податкових повідомлень-рішень як незаконних. В свою чергу податковий орган обґрунтував свою позицію щодо правомірності складання рішень про застосування штрафних санкцій, яких дійшов з огляду на обставини передбачені законодавством, що є належним доказом в обгрунтування заперечень проти позову.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином податковий орган довів правомірність свого рішення щодо застосування штрафних санкцій належними та відповідними доказами.

Колегія суддів наголошує на тому факті, що Постановою Заводського районного суду ОСОБА_3 від 28.05.2009 року по справі №3-70/2009 за встановлені в акті перевірки порушення керуючого філії ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС»- ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1, ч.1 ст.163-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Зазначена постанова набрала законної сили.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2009 року задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2009 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙТЕКС-СЕРВІС»до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 05.05.2009р., № /1 від 03.07.2009р., № /2 від 18.08.2009р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «КРАЙТЕКС-СЕРВІС»до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 05.05.2009р., № /1 від 03.07.2009р., № /2 від 18.08.2009р.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в протягом 20 днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: /ОСОБА_11/

Суддя: /ОСОБА_12/

Суддя: /ОСОБА_1/