Справа № 530/510/16-а
Суддя: Дем'янченко С. М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Зіньківський районний суд Полтавської області
Справа № 530/510/16-а
Номер провадження 2-а/530/1/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Дем'янченка С.М. при секретарі Тараненко Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Опішнянського селищного голови Маммадової (Педченко) Світлани Романівни, третя особа: депутат Опішнянської селищної ради по виборчому округу № 5 Пошивайло Світлана Григорівна про визнання рішення органу місцевого самоврядування не чинним, його часткове скасування та зобов'язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вбачається, що 19 лютого 2016 року Опішнянський селищний голова Педченко С.Р. прийняла розпорядження №3 «Про перейменування вулиць і провулків у смт Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області». 8 березня 2016 року в районній газеті «Голос Зіньківщини» №19 дане розпорядження було оприлюднене та вступило в законну силу. На підставі цього розпорядження новою назвою вулиці Заливчого в смт Опішня Зіньківського району Полтаської області є вулиця Явдохи та Гаврила Пошивайлів, а провулок Заливчого - вулиця Керамологічна. Позивачі вважають, що розпорядження №3 Опішнянського селищного голови Педченко С.Р. від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць і провулків у смт Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області» є незаконним, прийняте з порушенням вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 09.04.2015 року № 317-VIII (далі - Закон № 317-VIII), Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» (далі - Закон № 4865 VI), Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності, які за ними закріплені, об'єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» від 24.10.2012 р. № 989 (далі - Порядок № 989). Одночасно цим розпорядженням порушено охоронювані чинним українським законодавством інтереси позивачів, оскільки на переконання жителів, які проживають на вищезазначеній вулиці та провулку, ці об'єкти топоніміки не підлягають до перейменування відповідно до Закону № 317-VIII. Жителі селища звернулися в інститут національної пам'яті з проханням, у межах своєї компетенції, надати відповідну інформацію та рекомендацію щодо правомірності перейменування вулиці Заливчого, смт Опішня, Зіньківського району, Полтавської області. Український інститут національної пам'яті, в особі першого заступника Голови А.Шпак, дав наступну відповідь: «...Вулиця Андрія Заливчого - названа на честь Заливчого Андрія Івановича (1892-1918) - особи, яка брала активну участь у встановленні радянської влади (член лівого крила Української партії соціал- революціонерів, яке підтримувало «радянську форму» влади та співпрацю з більшовиками. У 1918 р. - член Всеукраїнського центрального військово - революційного комітету, утвореного ЦК КП(б)У, організатор червоноармійських та червонопартизанських загонів на Житомирщині, Харківщині, Полтавщині).» У свою чергу, паралельно, вуличні активісти звернулися до Голови Полтавської обласної державної адміністрації Головка В.А. з проханням дати запит до Державного архіву Полтавської області,надійшла відповідь, яка абсолютно відрізнялася від відповіді посадових осіб Інституту «У науково-довідковому фонді Державного архіву Полтавської області виявлено такі відомості про Заливчого Андрія Івановича: Заливчий Андрій Іванович (14.10.1892, с. Міські Млини, нині Зіньківського району Полтавської області - 13.12.1918, м. Чернігів) - політичний діяч, письменник, публіцист; член Центральної Ради і ЦК Селянської спілки. Народився у бідній селянській родині. З 9 років вчився у місцевій церковно-парафіяльній та в Опішнянській міністерській школах, середню освіту набув у 1-й Харківській чоловічій гімназії, де навчався на приватний кошт місцевого мецената за інтелектуальну обдарованість. У 1913 р. вступив на юридичний факультет Харківського університету. Захопившись за гімназійних років революційною діяльністю, в університеті став одним із керівників студентського руху Харкова. З ініціативи українських есерів таємні молодіжні гуртки об'єднались в Соціалістичну юнацьку спілку і А. Заливчого було обрано до її ЦК. Він був одним із лідерів масового студентського виступу, що навчався в університеті наприкінці 1915 р. на ознаку протесту проти відправлення на фронт неблагонадійних студентів. За це був засуджений до довічного заслання в Тургайському краї (Казахстан). Там займався літературною роботою, зокрема, перекладав з польської мови. У березні 1917 р. повернувся в Україну. Працював у Зінькові Полтавської губернії, де створював земельні комітети. Редагував газету «Зіньківська народна управа», був обраний членом повітової управи. На початку травня 1917 р. брав участь у роботі Харківського губернського селянського з'їзду. За його доповіддю з національного питання з'їзд ухвалив резолюцію про «конечне установлення національно-територіальної автономії України». На І всеукраїнському селянському з'їзді А. Заливчого обрали членом ЦК Селянської спілки, членом Центральної Ради. Він належав до Української партії соціалістів революціонерів (УПСР), входив до Харківського осередку партії, був одним із засновників так званої фракції лівобережців. І хоча формально не належав до групи змовників лівоесерівського блоку, що намагались на початку січня 1918 р. зліквідувати владу Української Центральної Ради та використати союз із більшовиками для проголошення в Україні більшовицької влади, він підтримував політичну орієнтацію лівого крила УПСР. На Полтавському губернському з'їзді рад 25 лютого 1918 р. А. Заливчого було обрано головою президії Полтавського губвиконкому.У травні 1918 р. увійшов до складу Українського революційного комітету, який керував підготовкою повстання проти гетьмана. Як член ЦК УПСР (боротьбистів) інспектував повстанські загони на Житомирщині, Харківщині, Полтавщині. У листопаді 1918 р. укрповстанком відрядив його до Чернігова для організації антигетьманського повстання. Керуючи бойовими діями, А.Заливчий загинув 13 грудня 1918 р. Автор циклу новел автобіографічного змісту «З літ дитинства», надрукованих після смерті в одеському альманасі «Червоний вінок» (1919 р.). В 1929 р. у бібліотеці газети «Пролетарська правда» вийшла книжка «Дитинство. Автобіографічні новели». Підстава: ОСОБА_16, ОСОБА_17 Діячі Української Центральної Ради. Бібліографічний довідник. - Київ, 1998. - С. 95-96; ОСОБА_18. Матеріали до українського біографічного словника «Літературна Полтавщина» // Архіви України. - 1965. -№5. - С. 99.» У 2015 році було видано збірник, під редакцією ОСОБА_19, який містить 93 короткі біографічні нариси уродженців Полтавщини - борців за незалежність України та короткі дані про 98 полтавців, які загинули піл час проведення антитерористичної операції (АТО), захищаючи свободу і територіальну цілісність своєї Батьтківщини. Серед 93 наших земляків у цій книзі розповідається і про Заливчого А.І. - як про людину, яка віддала своє життя за незалежність України. Підстава: ОСОБА_19 Полтавці - поборники державної незалежності України / ОСОБА_19. - Полтава,2015. - С. 142-144.

Позивачі вважають, що відповідь першого заступника директора Українського інституту національної пам'яті Шпак А. є упередженою, заангажованою, яка не відповідає історичній правді та є підґрунтям для народження нового історичного міфу. Крім цього позивачі вважають питання про перейменування вулиць та провулків смт Опішня Полтавської області не розглядалися ні на засіданнях виконавчого комітету, ні на постійних комісіях ні на сесії селищної ради, що є порушенням пункту 41 частини 1 статті 26, ст.37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 6 статті 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Таким чином, всупереч вимогам пункту 6 статті 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 317-VIII, ст. 3 Закону № 4865 VI, Порядку № 989 Відповідачем не оприлюднене інформаційне повідомлення про проведення громадського обговорення, що містить відомості про:

-найменування організатора громадського обговорення;

-найменування юридичної особи, якій пропонується присвоїти ім'я фізичної особи, ювілейної чи святкової дати, назви або дати історичної події;

-ім'я фізичної особи, ювілейної чи святкової дати, назви або дати історичної події, що пропонується присвоїти юридичній особі, та обґрунтування такої пропозиції;

-суб'єктів, що внесли пропозицію щодо присвоєння юридичній особі імені фізичної особи, ювілейної чи святкової дати, назви або дати історичної події;

-строк, місце, час проведення заходів з громадського обговорення, акредитації представників засобів масової інформації, реєстрації учасників;

-поштову адресу та (або) адресу електронної пошти, номер телефону, строк і форму для подання пропозицій (зауважень);

-місцезнаходження та (або) адресу електронної пошти, номер телефону організатора громадського обговорення, за якими можна отримати консультації з питання, що винесено на громадське обговорення;

-прізвище та ім'я особи, визначеної відповідальною за проведення громадського обговорення;

-строк і спосіб оприлюднення результатів громадського обговорення.

Позивачі вважають, що розпорядження №3 від 19 лютого 2016 року Опішнянського селищного голови Педченко С.Р. «Про перейменування вулиць і провулків у смт. Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області», прийняте з грубими і істотними порушеннями чинного законодавства в зв'язку з чим позивачі звернувся до суду з позовом в якому просили суд ухвалити рішення,яким визнати нечинним з моменту прийняття та скасувати частково розпорядження №3 Опішнянського селищного голови Педченко С.Р. від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць і провулків у смт Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області» в частині перейменування вулиці Заливчого на вулицю Явдохи та Гаврила Пошивайлів, а провулку Заливчого на вулицю Керамологічна.Зобов'язати Опішнянського селищного голову звернутися в установленому порядку до державного реєстру виборців,державної міграційної служби, центру надання адміністративних послуг при Зіньківській районній державній адміністрації про відміну реєстрації вулиці Явдохи та Гаврила Пошивайлів та вулиці Керамологічна в селищі Опішня Зіньківського району Полтавської області.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.05.2016 року залучено по справі в якіості третіх осіб Український інститут національної пам'яті, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26( Т.1 а.с.200).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвоката Школьний В.А., та позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов підтримали в повному обсязі, послалися на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач Опішнянський селищний голова Маммадова ( Педченко) С.Р. та її представник адвокат Шидловська Н.М.. позов не визнали, послалися на заперечення, яке приєднане до матеріалів справи ( Т.1 а.с.128-147), треті особи ОСОБА_15., ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, заперечували стосовно задоволення позову, представник Українського інституту національної пам'яті в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений, послався на заперечення яке приєднано до матеріалів справи (Т.1 а.с.229-234), заперечував стосовно задоволення позову, треті особи ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_22 в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені, заперечували стосовно задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Школьного В.А.,позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, відповідача Опішнянського селищного голову Маммадова (Педченко) С.Р. та її представника адвоката Шидловську Н.М., третіх осіб ОСОБА_15., ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, оглянувши в судовому засіданні оригінал розпорядження №3 від 19 лютого 2016 року селищного голови Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області Маммадової С.Р. «Про перейменування вулиць і провулків у смт. Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області», переглянув відео запис громадських обговорень перейменування вулиць в смт Опішня, Зіньківського району Полтавської області (т.1, а.с. 167), дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Опішнянського селищного голови Маммадової (Педченко) Світлани Романівни, третя особа: депутат Опішнянської селищної ради по виборчому округу № 5 Пошивайло Світлана Григорівна про визнання рішення органу місцевого самоврядування не чинним, його часткове скасування та зобов'язання вчинити дії задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.11 КАС України).

Судом встановлено, що 19 лютого 2016 року Опішнянський селищний голова Педченко С.Р. прийняла розпорядження №3 «Про перейменування вулиць і провулків у смт. Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області». З витягу газети «Голос Зіньківщини» від 8 березня 2016 року №19 дане розпорядження було оприлюднене та вступило в законну силу. На підставі даного розпорядження новою назвою вулиці Заливчого в смт. Опішня Зіньківського району Полтаської області є вулиця Явдохи та Гаврила Пошивайлів, а провулок Заливчого - вулиця Керамологічна (т.1 а.с.16).

Відповідно до підпункту «є» пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (надалі - Закон про декомунізацію) символікою комуністичного тоталітарного режиму є, серед іншого: «назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об'єктів топоніміки населених пунктів, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з'їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно - територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті». «Вулиця Заливного» та «провулок Заливного» у смт. Опішня були названі на честь Заливчого Андрія Івановича. Заливний Андрій Іванович (1892-1918) був головою президії Полтавського губвиконкому, місцевого органу влади, який проводив радянізацію Полтавщини. Також А. Заливчий брав участь у діяльності більшовицьких партизанських загонів на Житомирщині, Харківщині та Полтавщині, а також був учасником повстання проти гетьмана Павла Скоропадського. Загинув у бою з гетьманцями, а за іншою версією - з війська Української Народної Республіки 13 грудня 1918 р. 17 грудня 1917 р. більшовицьким урядом у Петрограді було направлено ультиматум Українській Центральній Раді, а вже наступного дня розпочався наступ російських більшовицьких військ на територію України. 19 січня 1918 р. червоногвардійськими загонами під командуванням ОСОБА_32 було захоплено Полтаву. У другій половині січня 1918 р. на території Полтавщини повсюдно відбуваються так звані «з'їзди рад», які формально «узаконюють» встановлення радянської влади на Полтавщині. 25 лютого 1918 р. так звана «губернська рада робітничих, солдатських та селянських депутатів» обирає головою президії так званого «Полтавського губернського виконавчого комітету ради робітничих, солдатських і селянських депутатів» А. Заливчого. Фактично, зазначений виконавчий комітет виконував функцію місцевого органу радянської влади. Із перших днів свого існування Полтавський губвиконком намагався перебрати всю повноту влади на території Полтавщини з метою проведення «радянізації» цієї території. За спогадами ОСОБА_33, товариша Андрія Заливного, у книзі «Розгром Полтави. Спогади з часів визвольних змагань українського народу 1917-1921» (Вінніпег, 1974) А. Заливчий поділяв погляди і методи боротьби російських більшовиків, захоплювався промовами і статтями В. Леніна. Таким чином, Андрій Іванович Заливний безпосередньо брав участь у встановленні радянської влади на території Полтавщини. Після встановлення влади гетьмана Павла Скоропадського, А. Заливний перейшов на підпільне становище. Після розколу Української партії соціалістів-революціонерів, членом якої до 1918 р. був А. Заливчий, він приєднується до її так званого «лівого крила», члени якого пропагували та відстоювали «радянську» форму влади, домагалися співпраці з більшовиками. У травні 1918 р. А. Заливчий увійшов до орієнтованого на більшовиків Українського революційного комітету, який керував підготовкою повстання проти гетьмана Павла Скоропадського. 13 грудня 1918 р. за однією з версій загинув у боях з вояками збройних загонів З гетьманців, за іншою версією - у грудні 1918 р. складі червоногвардійського загону на території Чернігова брав участь у боях з петлюрівцями (вояками армії УНР), де і загинув. Відповідно до пунктів 6 та 8 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус та вшанування пам'яті борців за незалежність України у XX столітті» (надалі - Закон про борців) учасниками боротьби за незалежність України у XX столітті є, зокрема, особи, які брали у всіх формах боротьби за незалежність України у складі, зокрема, військових, безпекових, інших мілітарних, воєнізованих або парамілітарних формувань та частин Української Народної Республіки, Української Держави (Гетьманату), а також повстанських, партизанських загонів, які діяли на території України у 1917-1930 роках, і метою діяльності яких були боротьба за здобуття, захист або відновлення незалежності України. Таким чином, А. Заливчий безпосередньо брав участь у боротьбі (переслідуванні) учасників боротьби за незалежність України у XX столітті. Крім того, про заслуги А. Заливчого у встановленні радянської влади на території України свідчить той факт, що у 1919 р. більшовиками іменем Андрія Заливчого було названо низку вулиць у кількох містах України. Зокрема, з 23 березня 1919 р. у м. Києві вулицю Совську було перейменовано на вулицю Андрія Заливного (Переименование улиц // Коммунист. - К, 1919. - № 17 (45) - 22 марта. - с. 4), у квітні 1919 р. полтавськими більшовиками у м. Полтава було перейменовано вулицю Дворянську на вулицю Заливчого, також вулиці Заливчого з'явилися у Опішні та Чернігові. Таким чином, постать А. Заливчого ще від початку встановлення радянської влади в Україні активно використовувалася у діяльності комуністичної партії та створених нею так званих «органів радянської влади» у населених пунктах України.

Зазначені факти не суперечать інформації, викладеній позивачами у адміністративному позові з посиланням на інформацію, надану Державним архівом Полтавської області (т 1, а.с. 59), у якій так само зазначається про підтримку А. Заливчим політичної орієнтації так званого «лівого крила» Української партії соціалістів-революціонерів на більшовиків, участь А. Заливчого у Українському революційному комітеті та керівництво президією Полтавського губвиконкому. З огляду на це, назви «вулиця Заливчого» та «провулок Заливчого» як такі, що названі на честь А. Заливчого, який брав безпосередню участь у встановленні радянської влади, переслідуванні учасників боротьби за незалежність України, а також постать якого активно використовувалася у діяльності комуністичної партії та створених нею органах радянської влади, є назвами, пов'язаними із встановленням радянської влади, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті та діяльністю комуністичної партії, а отже відповідно до підпункту «є» пункту 4 частини першої статті 1 Закону про декомунізацію належать до символіки комуністичного тоталітарного режиму.

Крім цього суд не бере до уваги посилання позивачів на те, що на офіційному веб-сайті Українського інституту національної пам'яті у переліку осіб, які підпадають під дію Закону про декомунізацію, ім'я А. Заливчого відсутнє, не є та не могло бути підставою для не перейменування відповідних об'єктів топоніміки у смт. Опішня, оскільки, як назви вулиці та провулку Заливчого у смт. Опішня містять символіку комуністичного тоталітарного режиму відповідно до підпункту «є» пункту 4 частини першої статті 1 Закону "Про декомунізацію". Щодо переліку осіб, розміщеного на офіційному веб-сайті Українського інституту національної пам'яті, то самі позивачі у адміністративному позові зазначають, що зазначений перелік не є вичерпним та створеним лише «для зручності місцевих громад, які обирають нові імена комуністичним вулицям». Разом цим спростовується висновком Українськорго інституту національної пам'яті від 18.02.2016 року щодо виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нациського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропоганди їхньої символіки» ( т.1, а.с.45-46), тому аргумент позивачів про те, що відсутність імені А. Заливчого на офіційному веб- сайті Українського інституту національної пам'яті була підставою для не перейменування відповідних об'єктів топоніміки у смт. Опішня, Зіньківського району Полтавської області є безпідставним.

Стосовно твердження позивачів про те, що перейменування провулку Заливчого на провулок Керамологічний відбулося з порушенням законодавства та встановленої процедури у частині громадського обговорення. Зазначене твердження позивачів не відповідає дійсності, оскільки пунктом 6 статті 7 Закону "Про декомунізацію" передбачено, що органи місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом (тобто, до 21 листопада 2015 року) зобов'язані були «в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об'єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об'єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму». Абзацом другим зазначеного пункту 6 встановлено, що у разі, якщо протягом зазначеного шестимісячного строку «сільською, селищною, міською радою в установленому цим Законом порядку не прийнято рішення про перейменування районів у місті, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об'єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, таке рішення у формі розпорядження приймається відповідним сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) у тримісячний строк, що обчислюється з моменту закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту. Таке розпорядження приймається з урахуванням вимог, встановлених цим Законом, статтею 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», пропозицій громадськості, науковців та рекомендацій Українського інституту національної пам'яті». Зазначені норми пункту 6 за своєю правовою природою є імперативними нормами, а отже перейменування вулиць та інших об'єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, є обов'язком, а не правом органом місцевого самоврядування та сільських, селищних, міських голів або осіб, які відповідно до закону здійснюють їх повноваження.

Провулок Заливчого підлягав обов'язковому перейменуванню, назва провулок «Заливчого» містить символіку комуністичного тоталітарного режиму, а тому підлягає обов'язковому перейменуванню в порядку, визначеному п. 6 ст. 7 Закону "Про декомунізацію". Крім твердження позивачів про те, щодо незаконного перейменування вулиці Заливчого та провулку Заливчого спростовується письмовими доказами по справі дослідженими в судовому засіданні, а також переглянутим в судовому засіданні відеозаписом громадських обговорень перейменування вулиць в смт Опішня, Зіньківського району Полтавської області (т.1, а.с. 167). Разом з цим ніхто з позивачів не звертався до уповноважених органів з пропозицією, присвоєння топонімічних назв вулиці та провулка Заливчого, а всі звернення громади відбувались після перейменування.

Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» та пункту 1 Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2012 № 989, громадське обговорення проводиться під час розгляду питань про присвоєння об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій. Питання проведення громадського обговорення у випадку присвоєння об'єктам топоніміки інших назв, не пов'язаних із іменами (псевдонімами) фізичних осіб, ювілейними та святковими датами, назвами і датами історичних подій, зазначеним вище Порядком, а також Законом України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» не регулюються. Іншими законодавчими актами України, зокрема Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», при перейменуванні об'єктів топоніміки, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, та присвоєнні таким об'єктам нових назв, не пов'язаних із іменами (псевдонімами) фізичних осіб, ювілейними та святковими датами, назвами і датами історичних подій, зокрема, відновлення історичних назв, присвоєння назв, які є похідними від особливостей рельєфу місцевості населеного пункту, професій, назв інших географічних об'єктів тощо обов'язковості проведення громадського обговорення не передбачено. Тому не проведення громадського обговорення або проведення такого громадського обговорення не у відповідності до вимог Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» або Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій у випадку перейменування провулку «Заливчого» на вулицю «Керамологічну» не є та не може бути підставою для визнання відповідного розпорядження незаконним або неправомірним.

Розпорядження Опішнянського селищного голови було прийнято у визначений законом строк Розпорядження Опішнянського селищного голови від 19.02.2016 № 3 «Про перейменування вулиць і провулків у смт. Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області» було прийнято відповідачем 19 лютого 2016 р. у зв'язку з тим, що відповідні об'єкти топоніміки смт. Опішня не були перейменовані рішенням Опішнянської селищної ради відповідно до абзацу першого пункту 6 статті 7 Закону" Про декомунізацію", а отже, таке розпорядження було прийнято у межах визначеного п. 6 ст. 7 Закону "Про декомунізацію" тримісячного строку. Таким чином, розпорядження Опішнянського селищного голови від 19.02.2016 № 3 «Про перейменування вулиць і провулків у смт. Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області» у частині перейменування провулку Заливчого на вулицю Керамологічна було прийнято у строки та у спосіб, визначений п. 6 ст. 7 Закону "Про декомунізацію".

Що стосується посилання позивачів та представника позивача ОСОБА_1, адвоката Школьного В.А. на відсутність письмової згоди родичів на присвоєння вулиці Заливчого назви Явдохи та Гаврила Пошивайлів, а також те, що відповідач на час підписання та оприлюднення оскаржувального документа змінила прізвище Педченко на Маммадова то вони повністю спростовуються письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні, заявою ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_36 (т.1, а.с. 148-150), повідомленням голови Опішнянської селищної виборчої комісії Зіньківського району Полтавської області та постановою ОСВК від 14.01.2016 року (т.2, а.с.141-142), разом з цим суд критично оцінює письмові докази надані суду особами які беруть участь у справі стосовно історичної постаті Заливчого А.І., оскільки вони були подані вже після прийняття спірного рішення Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області і на розгляд уповноваженим органам до перейменування вулиць не надавались.

Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, те що перейменуванням вулиці та провулку Заливчого законних прав та охоронюваних чинним законодавством інтересів позивачів не порушено суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Опішнянського селищного голови Маммадової (Педченко) Світлани Романівни, треті особи: депутат Опішнянської селищної ради по виборчому округу № 5 Пошивайло Світлана Григорівна, Український інститут національної пам'яті, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 про визнання нечинним з моменту прийняття та скасування розпорядження Опішнянського селищного голови від 19.02.2016 № 3 «Про перейменування вулиць і провулків у смт. Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області» в частині перейменування вулиці Заливчого на вулицю Явдохи та Гаврила Пошивайлів, а провулку Заливчого на вулицю Керамологічна та зобов'язання Опішнянського селищного голову звернутися в установленому порядку до державного реєстру виборців, державної міграційної служби, центру надання адміністративних послуг при Зіньківській районній державній адміністрації про відміну реєстрації вулиці Явдохи та Гаврила Пошивайлів та вулиці Керамологічна в селищі Опішня Зіньківського району Полтавської області в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.6,17-19,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,Законом України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»,Законом України "Про декомунізацію", суд, -

постановив :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Опішнянського селищного голови Маммадової (Педченко) Світлани Романівни, треті особи: депутат Опішнянської селищної ради по виборчому округу № 5 Пошивайло Світлана Григорівна, Український інститут національної пам'яті, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 про визнання нечинним з моменту прийняття та скасування розпорядження Опішнянського селищного голови від 19.02.2016 № 3 «Про перейменування вулиць і провулків у смт. Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області» в частині перейменування вулиці Заливчого на вулицю Явдохи та Гаврила Пошивайлів, а провулку Заливчого на вулицю Керамологічна та зобов'язання Опішнянського селищного голову звернутися в установленому порядку до державного реєстру виборців,державної міграційної служби, центру надання адміністративних послуг при Зіньківській районній державній адміністрації про відміну реєстрації вулиці Явдохи та Гаврила Пошивайлів та вулиці Керамологічна в селищі Опішня Зіньківського району Полтавської області - відмовити в повному обсязі.

Забезпечення позову застосований ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 14.04.2016 року, про зупинення розпорядження № 3 Опішнянського селищного голови Полтавської області Педченко С.Р. "Про перейменування вулиць і провулків у селищі Опішня та селах ради Зіньківського району Полтавської області" в частині перейменування вулиці Заливчого на вулицю Явдохи та Гаврила Пошивайлів, а провулок Заливчого на вулицю Керамологічна - скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст виготовлено 30.04.2017 року.

Суддя -