Справа № П/811/1177/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року справа № П/811/1177/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Притули К.М.

судді - Момонт Г.М.

судді - Хилько Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України №1 та Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправними дій, рішення та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України №1 та Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 12.08.2016 р. та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме - "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", яке прийнято стосовно ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності НПУ від 25.08.2016 р. №108 о/с "По особовому складу", яким, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію України", звільнено зі служби в поліції за п.5 (через службову невідповідність) за ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" майора міліції ОСОБА_1 (М-067114) старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах по Четвертому територіальному управлінню (з обслуговування міста Вінницької, Черкаської та Кіровоградської області);

- стягнути з Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах по Четвертому територіальному управлінню (з обслуговування міста Вінницької, Черкаської та Кіровоградської області) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 25.08.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його прийнято на службу до поліції шляхом видання наказу та складення присяги безстроково. Натомість прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського може мати місце у виключних випадках, однак в ході атестування його про наявність відповідних підстав не повідомляли.

Відповідач - Національна поліція України проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. В обґрунтування поданих заперечень, відповідач зазначив, що згідно інформації, що міститься у протоколі атестаційної комісії від 12.08.2016 р., членами атестаційної комісії під час проведення атестування позивача було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які зібрано на нього. Так, в ході атестування позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності останнього та його мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції, водночас за результатами атестування позивачем не було набрано необхідної кількості балів та надано вірних відповідей на більшість запитань.

Відповідач - Ліквідаційна комісія Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. В обґрунтування поданих заперечень, відповідач зазначив що позивач був взятий на службу за окремим порядком та призначено на посаду тимчасового штату міжрегіонального територіального підрозділу. Крім того зазначив, що законодавець наділив керівника поліції повноваженнями по прийняттю рішення про проведення атестування поліцейських, у тому числі для вирішення питання про звільнення зі служби через службову невідповідність, що є його дискреційним повноваженням, передбаченим Законом. При цьому, ані Закон України "Про Національну поліцію", ані Інструкція про проведення атестування поліцейських не містять особливих умов або обмежень по прийняттю керівником такого рішення, а також періоду часу між проведенням атестування. Наказом голови Національної поліції України від 20.11.2015 р. №210о/с призначено проведення атестування поліцейських апарату НПУ, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві. Представник відповідача наголошує на тому, що позивач сам прийняв рішення про атестування, оскільки зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі.

Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів - Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України №1 та Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Суд вважає, що в адміністративній справі достатньо матеріалів для її розгляду в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що наказом голови Національної поліції України від 07.11.2015 року №58 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки", ОСОБА_1 (М-067114) призначений старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах по четвертому територіальному управлінню (з обслуговування міста Вінницької, Черкаської та Кіровоградської областей) з присвоєнням спеціального звання "майор поліції" (т.1,а.с.27).

20.11.2015 року головою НПУ видано наказ №210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної комісії України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві" (т.1,а.с.29-30).

Відповідно до змісту зазначеного наказу, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність призначено проведення атестування поліцейських апарату Національної комісії України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві, починаючи з 20.11.2015 року.

Підпунктами 1-4 пункту 3 зазначеного Наказу уповноважено керівників структурних підрозділів апарату НПУ, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ,ДК), Державної установи "Центр обслуговування підрозділів НПУ", ГУНП в Київській області та ГУНП в м. Києві скласти списки поліцейських апарату НП, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ,ДК), Державної установи " Центр обслуговування підрозділів НПУ", головних управлінь НП в Київській області та м. Києві, які підлягають атестуванню; скласти атестаційні листи стосовно поліцейських; підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності (т.1,а.с.30).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 був зареєстрований в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі для проходження тестування.

Позивач пройшов тестування, за результатами якого отримав за тестом на загальні здібності і навички - 27 балів з 60, а за тестом на знання законодавчої бази - 24 балів з 60, за результатами обох тестів позивачем набрано 51 бал (т.1,а.с.44).

Згідно з протоколом Центральної атестаційної комісії №1 від 12.08.2016 року за №15.00024491.0029244, ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Вказані висновки зроблено з наступних підстав, як зазначено в протоколі - нерозуміння суті реформи, неналежні показники службової діяльності (т.1, а.с. 40).

Щодо позиції позивача про протиправність дій Національної поліції України щодо його включення до списків поліцейських, які підлягають атестуванню, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №58-VIII (далі - Закон) визначено, що атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Відповідно до пп.2 п.2 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 р. №1465 (далі за текстом - Інструкція) у Національній поліції України створюються, зокрема, атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України. До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції.

З огляду на зміст ч.1 ст.57 Закону атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до ч.2 ст.57 Закону атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Інших випадків проведення атестації Закон не містить.

Тобто, атестування поліцейських проводиться лише при необхідності вирішення питання призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з ч.4 ст.57 Закону рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Судом встановлено що рішення про проведення атестування позивача, його керівником поліції не приймалось.

Представник відповідача наголошував на тому, що позивач зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі для подальшого атестування самостійно і добровільно, що свідчить про наявність власного рішення пройти атестування.

Вказані заперечення суд вважає безпідставними, оскільки лише за умови виникнення необхідності встановлення відповідності особи займаній посаді, можливості переміщення її на вищу (нижчу) посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керівник органу поліції наділений повноваженнями призначити атестування відповідного працівника. Така необхідність є індивідуальною та визначається як заявами самого поліцейського, так і іншими фактичними даними (документами), що свідчать про необхідність вирішення того чи іншого питання, визначеного ч.2 ст.57 Закону.

Крім того, необхідно зазначить, що наказ від 20.11.2015 р. №210о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві" носить загальний характер, стосується невизначеного кола осіб, а тому не є рішенням про проведення атестування ОСОБА_1 у розумінні ч.4 ст.57 Закону.

В судовому засіданні встановлено, що інших рішень щодо ОСОБА_1 Національною поліцією України не приймалося, заяв на призначення на вищу посаду позивач керівнику не подавав, документальних доказів невиконання або неналежного виконання службових обов'язків позивачем що потягло за собою необхідність вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що атестування ОСОБА_1 проводилося без наявності відповідного рішення про проведення атестації та за відсутності підстав визначених ч.2 ст.57 Закону.

Також помилковими є доводи представника Національної поліції щодо того, що рішення атестаційної комісії не породжує для позивача правових наслідків з огляду на наступне.

Відповідно до п.15 Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків:

1) займаній посаді відповідає;

2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з п.20 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом.

При цьому відповідно до п.21 Інструкції у протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Пунктом 24 Інструкції визначено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

На підставі п.28 Інструкції керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Таким чином, рішення атестаційної комісії є обов'язковим до виконання для керівника відповідного органу поліції, а отже вказане рішення породжує для позивача відповідні правові наслідки.

Щодо доводів позивача про необґрунтованість висновків ЦАК №1 суд зазначає наступне.

Положеннями пунктів 10-13 розділу IV Інструкції передбачено, що з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії. Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується. Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

За правилами, встановленими пунктами 17-20 розділу IV Інструкції, атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення. Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії.

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Таким чином, висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 охарактеризований безпосереднім керівником виключно з позитивної сторони, зокрема як теоретично і практично підготовлений працівник, компетентний здатний якісно та ефективно реалізовувати на службі потенційні можливості, користується авторитетом серед колективу та населення, службу в органах Національної поліції України (т.1, а.с.43-44). Крім того, згідно розділу ІІ Атестаційного листа, складеного на позивача, висновок прямого керівника - "займаній посаді відповідає" (т.1, а.с.44).

Крім того, суд зазначає, що пункт 5 частини першої та частини другої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Відповідно до пункту 28 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених в пункті 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2.4, 7 та 11 до Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішеннях Європейського Суду з прав людини - справа "Красношапка проти України" від 30 листопада 2006 року, "Єфименко проти України" від 18 липня 2006 року, які згідно до положень статті 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" є обов'язковими для виконання Україною, суд неодноразово наголошував, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує ефективний засіб юридичного захисту.

Згідно статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Отже, гарантування кожному права на захист від незаконного звільнення є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародному пакту про громадські та політичні права.

Суд дослідивши та проаналізувавши наказ №108 о/с від 25.08.2016 р. та надані представником відповідача пояснення, і письмові заперечення встановив, що єдиною підставою для винесення оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача зі служби в поліції були результати атестування викладені в атестаційному листі від 12.08.2016 р., факт протиправності яких встановлений судом, з огляду на що суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування наказу №108 о/с від 25.08.2016р. в частині звільнення позивача зі служби в поліції та поновлення на посаді з якої його було звільнено.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до підпункту "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Частиною третьою пункту 2 зазначеного Порядку встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

А відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за дні вимушеного прогулу у розмірі середньоденного заробітку позивача за кожен день вимушеного прогулу з розрахунку суми середньоденного заробітку без урахування відрахувань з нього податку з доходів фізичних осіб та соціального внеску.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулося 25.08.2016 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за червень та липень 2016 року.

Згідно довідки про грошове забезпечення позивача (т.1,а.с.163) заробітна плата ОСОБА_1 за червень 2016 року (19 робочих днів) становить 7614,00 грн., а за липень 2016 року (22 робочих днів) - 7614,00 грн., що разом становить 15228 грн. (середня зарплата за місяць становить 7614,00 грн.). Середньоденна заробітна плата позивача складає 371,41 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 25.08.2016 року по 25.04.2017 року включно ( в даному випадку - 169 днів).

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу позивачу, становить 62768,29 грн. (1371,41х 169).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та суми стягнення у відносинах публічної служби - за один місяць виконуються негайно.

Беручи до уваги наведену процесуальну норму суд вважає, що постанова у частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 94 КАС України та підлягають поверненню позивачу частково.

Керуючись ст.ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_1.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 12.08.2016 р. та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме - "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", яке прийнято стосовно ОСОБА_1.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності НПУ від 25.08.2016 р. №108 о/с "По особовому складу", яким, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію України", звільнено зі служби в поліції за п.5 (через службову невідповідність) за ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 (М-067114) старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах по Четвертому територіальному управлінню (з обслуговування міста Вінницької, Черкаської та Кіровоградської області).

5. Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах по Четвертому територіальному управлінню (з обслуговування міста Вінницької, Черкаської та Кіровоградської області) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 25.08.2016 року.

6. Стягнути з Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час його вимушеного прогулу починаючи з 25.08.2016 року по 25.04.2017 року включно в розмірі 62369,88 грн.

7. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя К.М. Притула

Судді Г.М. Момонт

Л.І. Хилько