Справа № 537/3978/16-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2017 р. м. Київ К/800/3701/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2017 року у справі № 537/3978/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа: Управління Служби безпеки України в Полтавській області про призначення пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа: Управління Служби безпеки України в Полтавській області, в якому просив зобов'язати відповідача призначити з 31.12.2013 року довічну пенсію за вислугу років з включенням до складу його грошового забезпечення з розміру якого була обчислена його пенсія допомоги на оздоровлення за 2012 рік та за 2013 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 та за 2013 рік, а також одноразової грошової допомоги при звільненні; здійснити перерахунок призначеної йому з 31.12.2013 року довічної пенсії за вислугу років, розрахованої з включенням до складу його грошового забезпечення з розміру якого була обчислена його пенсія допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні та здійснити йому виплату недоплачених сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при призначенні позивачу з 31.12.2013 року довічної пенсії за вислугу років до складу його грошового забезпечення, з розміру якого була обчислена його пенсія, незаконно не були включені виплати у склад його грошового забезпечення: грошова допомога на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 6606 грн. 27 коп. та за 2013 рік в розмірі 7289 грн. 16 коп., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік в розмірі 1552 грн. та за 2013 рік в розмірі 1552 грн., а також одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 109337грн. 40 коп.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.11.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов'язано врахувати у склад грошового забезпечення для розрахунку призначеної позивачу з 31.12.2013 року довічної пенсії за вислугу років з включенням до складу його грошового забезпечення виплати на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 6606 грн. 27 коп. та за 2013 рік в розмірі 7289 грн. 16 коп., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік в розмірі 1552 грн. та за 2013 рік в розмірі 1552 грн.; здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_4 пенсії з 31.12.2013 року довічної пенсії за вислугу років, розрахованої з включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_4 з розміру якого була обчислена його пенсія на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 6602 грн. 27 коп. і за 2013 рік в розмірі 7289грн. 16 коп., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік в розмірі 1552 грн. і за 2013 рік в розмірі 1552 грн. та здійснити ОСОБА_4 виплату недоплачених сум пенсії з урахуванням фактично проведених виплат.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 .звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2017 року залишити в силі рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідача судові витрати, а саме, суму сплаченого судового збору за подання касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 31.12.2013 року.

Позивач 25.04.2016 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі скаргою про здійснення перерахунку призначеної йому з 31.12.2013 року довічної пенсії за вислугу років з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги при звільненні, до якої додав довідки з підрозділу, в якому він проходив військову службу, про розмір отриманих ним матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 24 місяці перед звільненням з військової служби та про розмір отриманої ним одноразової грошової допомоги при звільненні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 17.05.2016 року № 192/Т-03 відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не передбачено врахування у склад грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсії грошової винагороди на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся в суд з даним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно положень ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення посилався на постанову Верховного Суду України від 10.03.2015 року по справі № 21-70а15, в якій зроблено висновок про те, що чинні норми матеріального права дають підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Натомість суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Суд апеляційної інстанції в обґрунтування прийнятого рішення посилався на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 1-9/2015, згідно якого виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за нормами Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою цієї ж статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - Постанова № 393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови №1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329; далі - Інструкція) . Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону № 2011-ХІІ.

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції в обґрунтування прийнятого рішення помилково застосовано рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 1-9/2015 до спірних правовідносин, оскільки в зазначеному рішенні Конституційного Суду України надано тлумачення норми частини третьої статті 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Зазначена норма Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовує питання перерахунку пенсії на підставі нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку та до яких належать лише надбавки, доплати, підвищення. Натомість, спірні правовідносини пов'язані із застосуванням ст. 43 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо правильності обчислення відповідачем заробітку (грошове забезпечення) для обчислення пенсій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку щодо не обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

В силу ч. 6 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання за подання касаційної скарги в сумі 661,44 грн., що підтверджується квитанцією від 08.02.2017 року.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про необхідність присудження на користь позивача документально підтверджених судових витрат, а саме, сплаченого судового збору за подання касаційної скарги в сумі 661,44 грн.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2017 року скасувати.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.11.2016 року залишити в силі.

Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 661,44 грн.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: