Справа № 643/15337/16-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 р. Справа № 643/15337/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2017р. по справі № 643/15337/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова

про визнання дій незаконними , зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

06.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова від 14.11.2016 року щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року, зобов'язати УПФУ в Московському районі м. Харкова відновити їй виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років підставі Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2017р. позов задоволено частково. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 01.06.2015 року до 02.06.2016 року включно залишено без розгляду. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії з 03 червня 2016 року. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова відновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 03 червня 2016 року. В решті вимог відмовлено.

Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних , подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить оскаржувану постанову скасувати в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову , якою в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка знаходиться на обліку у УПФУ в Московському районі м.Харкова та з 02.08.2012 року отримує пенсію державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати.

08 листопада 2016 року позивачка звернулася до відповідача про відновлення її пенсійного утримання з 01.06.2015 року .

Протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 14.11.2016 року позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком в зв'язку з тим, що у 2015 році питання пенсійного забезпечення були врегульовані ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яким змінено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону у період роботи, пенсії не виплачуються. Враховуючи те, що в період дії ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року ОСОБА_1 працює на посаді, віднесеній до категорій посад, передбачених ЗУ «Про державну службу», виплата пенсії з 01.04.2015 року не проводиться і підстави для її поновлення наразі відсутні

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того , що позивач має права на відновлення виплати пенсії за період з 01.06.2015 року до 02.06.2016 року, при цьому , позовні вимоги про безпідставність невиплати їй пенсії за період з 01.06.2015 року до 02.06.2016 року залишені без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині залишення позову без розгляду не оскаржується.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

З 01.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

До абзацу другого частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було внесено зміни, якими з 01.04.2015 року. встановлено, що «Тимчасово, у період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2016 року № 213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

01.01.2016р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016р.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції з 01.01.2016р.) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, стаття 47 Закону у вказаній редакції не передбачає такої підстави для припинення пенсії як робота на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, передбаченої Законом України «Про державну службу».

З 01.01.2016р. сам факт роботи на посадах та на умовах, які передбачені, зокрема, Законом України «Про державну службу» є підставою для припинення виплати пенсій, призначених у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, враховуючи, що позивач працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", вона є посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія Закону України «Про державну службу» , тому зупинення виплати пенсії за вислугою років є правомірним.

Посилання позивача як на підставу відновлення з 01.06.2015р. виплати пенсії на п.5 Прикінцевих положень Закону №213 на думку суду є необгрунтованими, оскільки останнім передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України , при цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такоїй, у тому числі, призначеної на підставі Закону №1058.

Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 як на підставу для відновлення виплати позивачці пенсії є помилковими, виходячи з наступного.

Засобом забезпечення верховенства Конституції України є діяльність Конституційного Суду України щодо вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційності) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Ця діяльність здійснюється Конституційним Судом України на підставі частини першої статті 150 Конституції України, а також пункту 1 статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: перше речення частини першої статті 54, відповідно до якого тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Тобто , визнано неконституційними деякі положення саме Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які стосуються виплати пенсій призначених згідно цього Закону.

В даному випадку, пенсія призначена позивачці згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 та окремі положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнані, тобто є чинними та підлягають застосуванню.

Тому ,вказане рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 не стосується спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., оскільки в цей період відсутні правові підстави для виплати позивачу раніш призначеної пенсії.

Оскільки спірні правовідносини, які виникли між сторонами, не стосуються виплати пенсії позивачу у 2017 року, то суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для аналізу законодавства у вказаному періоді та надання правової оцінки діям УПФУ з цього приводу.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В іншій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2017р. по справі № 643/15337/16-а скасувати в частині визнання протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії з 03 червня 2016 року та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова відновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 03 червня 2016 року.

В цій частині прийняти нову постанову, якою в позову відмовити.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2017р. залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення , є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 03.05.2017 р.