Справа № 458/1470/16-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4497/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Турківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (Далі УПФУ) у перерахунку її пенсії згідно довідки № 425-0232 від 03.08.2016 про складові заробітної плати з урахуванням фактично нарахованих та сплачених виплат, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця із урахуванням фактично нарахованих та сплачених усіх виплат, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки № 425-0232 від 03.08.2016 та довідки № 715 від 09.12.2016 про складові заробітної плати, починаючи з дати призначення пенсії, а саме з 09.06.2011, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції чинній на час призначення пенсії) та вимог законодавства України, яке діяло на час призначення пенсії державного службовця.

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 27.02.2017 позов було задоволено частково.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, УПФУ подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», а сам факт утримання із сум допомоги збору на обовязкове державне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця. Тому просить скасувати постанову Турківського районного суду Львівської області від 27.02.2017 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволені її адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що з 09.06.2011 ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу».

У відповідь на заяву позивача про здійснення перерахунку призначеної їй пенсії з врахуванням всіх виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески, УПФУ листом № 1483/05-14 від 05.08.2016 відмовило їй в перерахунку пенсії згідно довідки № 425-0232 від 03.08.2016 про складові заробітної плати із врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби, індексації.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання неправомірною відмови відповідача включити суми допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексацію заробітної плати для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов'язання відповідача здійснити належним чином розрахунок пенсії позивачу та включити до складу заробітної плати для призначення пенсії.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі, проте, вважає невірним висновок про підсудність даного спору місцевому загальному суду, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч.2 ст.37 цього Закону (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.2 цього Закону, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати та грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та інші виплати, про які просить позивач, входили до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено виплати (доходи), які враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому необхідно врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення і приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації грошових доходів та інших виплат, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 20.02.2012 по справі № 21-430а11, від 28.05.2013 по справі № 21-97а13, від 04.03.2014 по справі № 21-14а14, які, відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, повинні бути враховані судами у своїй судовій практиці. При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для відступлення від цих позицій.

З поданої позивачем довідки про складові заробітної плати № 425-0232 від 03.08.2016, виданої Турківською районною державною адміністрацією, вбачається, що на всі виплати, які включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З врахуванням того, що вказані у позові складові заробітної плати отримувались позивачем під час проходження служби та на них нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо не включення цих надбавок при призначенні пенсії є протиправними та правомірно зобовязано здійснити такий перерахунок та виплату з врахуванням вищевказаних виплат.

Також, колегія суддів зазначає про необхідність проведення індексації перерахованого їй розміру пенсії відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» без зміни базового місяця для проведення індексації, оскільки перерахунок пенсії не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та встановлення нового базового місяця. Перерахований розмір пенсії буде таким, що підлягав виплаті при призначенні пенсії, але внаслідок протиправних дій відповідача не був нарахований та виплачений в належному розмірі, тому базовий місяць для проведення індексації її пенсії має бути залишений без змін, оскільки п.10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено. По призначених пенсіях обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій здійснюється починаючи з місяця призначення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

Оскільки постанова Турківського районного суду Львівської області від 27.02.2017 в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржувану постанову в цій частині.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення, а постанову Турківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року по справі № 458/1470/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст ухвали складено 05.05.2017.