Справа № 2-а-11262/09/1570
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 р.Справа № 2-а-11262/09/1570

Категорія:10.1Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2010 року по справі за позовом першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси до Відкритого акціонерного товариства Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття про стягнення заборгованості по відшкодуванню виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття про стягнення заборгованості по відшкодуванню виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам на суму 5407,93 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, стягнувши з відповідача зазначений борг в сумі 5407,93 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2010 року позовні вимоги були задоволені повністю, з ВАТ Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття на користь Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси стягнуто заборгованість по відшкодуванню виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам на суму 5407,93 грн.

На вказану постанову ВАТ Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття була подана апеляційна скарга. Апелянт просить оскаржувану постанову скасувати вказуючи, що вона винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Позивачем не доведено та не встановлено судом, що у підприємства обліковується заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, тому апелянт вважає нарахування зобовязань безпідставними, а нараховані суми необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що у Відкритому акціонерному товаристві «Науково - дослідний інститут спеціальних способів лиття» працювали особи, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на посадах, які відносяться до наукової та науково-технічної діяльності, що підтверджується відповідними довідками. Згідно з вищеперелічними довідками наданими для нарахування пенсії та у відповідності до розділу 3 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»№ 1571 від 22.111.2001р. (які були чинні до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2004р. № 257) та постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2004р. № 257 «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», вищевказаним особам були призначені пенсії наукового працівника.

Судом встановлено, що вказаним особам виплачувалась пенсія щомісячно за період з січня 2008 року по травень 2009 року, що підтверджується відповідними довідками, які містяться в матеріалах справи.

Позивачем були направлені повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, а саме: повідомлення № 45 за період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року на ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_12 із супровідним листом № 89/02 від 08.01.2009р., отримане відповідачем 10.03.2009р., повідомлення №8 з січня 2009 року на ОСОБА_7 та повідомлення № 1 з січня 2009 року на ОСОБА_3 із супровідним листом № 499/02від 19.01.2009 року, повідомлення № 15 з 01.01.2008 року № 389/02, отримане відповідачем 24.01.2008 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення, повідомлення № 18 за 2007 рік на ОСОБА_7, повідомлення № 20 за 2007 рік на ОСОБА_4, повідомлення № 16 за 2007 рік на ОСОБА_3, повідомлення № 17 з січня 2008 року на ОСОБА_3, повідомлення № 21 з січня 2008 року на ОСОБА_4, повідомлення № 19 з січня 2008 року на ОСОБА_7 , а також повідомлення № 42 з 01.01.2008 року на ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_12, із супровідним листом № 2150/02 від 26.02.2009 року, отримане відповідачем 06.03.2009 року, повідомлення № 84 за 2007 рік на ОСОБА_2, повідомлення № 85 з січня 2008 року на А.Ф., повідомлення № 86 за 2006 рік на ОСОБА_2, із супровідними листом, яке отримане відповідачем, повідомлення відносно ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а саме: повідомлення № 551 з 01.10.2008 року, повідомлення № 301 з 01.08.2008 року, із супровідним листом. Але у строки встановлені чинним законодавством відповідач не оплачував витрати на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, через це виникла заборгованість за період з червня 2008 року по березень 2009 року в сумі 5407,93 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність", держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. До стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових працівників незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання та посадах, які до них прирівнюються, на підприємствах, в установах, організаціях.

Відповідно до положень ч. 6 зазначеної статті Закону, перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Колегією суддів встановлено, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеса як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що згідно з Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 р. № 372, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових(науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу.

Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів. Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсійному науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавств для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках

Відповідно до вимог п. 8 наведеного Порядку, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що як видно з матеріалів справи, на підприємстві відповідача працювали особи, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на посадах, які відносяться до наукової та науково-технічної діяльності, що підтверджується відповідними довідками, виданими відповідачем призначено наукову пенсію. З червня 2008 року по березень 2009 р. включно позивачем направлялись підприємству відповідача повідомлення про суми відшкодувань витрат на виплату пенсій що становлять різницю між сумою пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів. Відповідачем вимоги чинного законодавства щодо та перерахування до органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням фінансування різниці у розмірі пенсії не виконувались, в результаті заборгованість в сумі 5407,93 грн., яку на час розгляду справи не сплачено.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 21.03.2011 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький