Справа № 640/298/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 р. Справа № 640/298/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2017р. по справі № 640/298/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

про визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова та зобов'язання вчинити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

11.01.2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Київського районного суду м. Харкова, з адміністративним позовом до УПФУ в Київському районі м. Харкова, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії з 03.11.2016 році за вислугою років та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова викладене в листі від 07.11.2016 року № 15490-27/2;

- зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за вислуги у років згідно із ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 03.11.2016 р., виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, на його думку, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, чим порушено законні інтереси позивача.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Визнати неправомірними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова щодо відмови перерахування ОСОБА_1 пенсії з 03.11.2016 році за вислугою років та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова викладене в листі від 07.11.2016 року № 15490-27/2.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислуги у років згідно із ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 03.11.2016 р., виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова із заявою про призначення пенсії за вислуги років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «про прокуратуру».

Управління Пенсійного фонду України Київського району м.Харковіа листом від 07.11.2016 року за № 15490-27/2 відмовило ОСОБА_1 у призначені за вислугою років у зв'язку з тим, що працівникам прокуратури права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням пункту 5 Закону України № 213 - VІІ від 02.03.2015 не мають.

В органах прокуратури України позивач працює з 26.08.1997 року. Безперервний загальний стаж роботи станом на дату звернення до відповідача , що зараховується у вислугу років станом на 03.11.2016 року становить 21 рік 7 місяців 7 днів, у тому числі на посадах прокурорів - 19 років 2 місяці 7 днів та половина навчання на денному факультеті Національної академії імені Ярослава Мудрого.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 1058-IV в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п. 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом установлено, що 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова із заявою про призначення пенсії за вислуги років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «про прокуратуру»

Листом Управління Пенсійного фонду України Київського району м.Харковіа від 07.11.2016 року, скерованим на адресу позивача відповідач повідомив останнього про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років. (а.с. 19).

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст. 45 Закону 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону № 1058-1У у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (ст. 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонду України, яке затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону № 1058-1У, п.п. 1, п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Згідно п. 4.3 Порядку рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, дана норма регламентує порядок підписання рішень пенсійного органу про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший.

Верховний Суд України у своїх висновках викладених у постанові від 22 квітня 2014 року (Справа №21-484а13) зазначив, що за результатами розгляду заяви з доданими до неї документами пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ст. 242 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

Судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів розгляду заяви позивача від 03.11.2016 року про призначення пенсії за вислугу років та прийняття рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 45 Закону 1058-IV.

З матеріалів справи убачається, що позивач 03.11.2016 року звернувся до пенсійного органу з належною заявою, вважаючи що наявні підстави для проведення перерахунку її пенсії.

Зазначені обставини залишені судом поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що є підставою для скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 року щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а з урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС України (для повного захисту прав позивача про захист яких він просить) прийняти нову постанову, якою зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова розгянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та прийняти відповідне рішення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовним вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, з огляду на приписи п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти зазначене рішення.

Також колегія суддів зазначає, що здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи послуговуються тими формами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, визначені Законом № 1058-1У, зокрема ч. 5 ст. 45 № 1058-1У.

Пунктом 4.7 Порядку встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про зобов'язання відповідача призначити пенсію за вислугу років, керувався положеннями п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України - адміністративний позов може містити вимогу про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Частиною 2 ст. 162 КАС України установлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, - про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, КАС України у якості засобів юридичного захисту передбачає можливість оскарження до суду рішення суб'єкта владних повноважень одночасно з вимогою до цього суб'єкта щодо прийняття рішення.

Частиною 2 ст. 162 КАС України також установлено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому, суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу та своїм рішенням визначати переможця.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалення рішення про зобов'язання призначення та перерахунку пенсії ОСОБА_1, законодавцем віднесено до виключної компетенції Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.02.2015 р. по справі № 826/17640/14.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за вислуги у років згідно із ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 03.11.2016 р., виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

Інші доводи та заперечення на висновки колегії суддів не впливають.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2017р. по справі № 640/298/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та прийняти відповідне рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Бондар В.О.
Повний текст постанови виготовлений 04.05.2017 р.