Справа № 593/1230/16-а
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/1/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої- судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Загнійної І.В.

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Бережанської міської ради Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення міської ради та зобов'язання до вчинення певної дії,-

В С Т А Н О В И В :

Р ішенням Бережанської міської ради № 250 від 22 квітня 1997 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,07 га, що знаходиться в АДРЕСА_1. Позивач, вказуючи, що з метою виготовлення документації із землеустрою він разом із спеціалістами землевпорядної організації прибув на дану земельну ділянку для виконання робіт із землеустрою, однак від громадянина ОСОБА_4 дізнався, що дана земельна ділянка Бережанською міською радою передана йому в оренду. З метою врегулювання ситуації, що склалася та вирішення земельного спору, він звернувся до Бережанської міської ради, однак, замість врегулювання спору, йому вручили Акт постійної комісії міської ради з питань приватизації, продажу та оренди землі і Рішення міської ради за № 331 від 10 серпня 2016 року "Про затвердження акту постійної комісії міської ради". Оскільки діями Бережанської міської ради порушуються його права, як власника земельної ділянки, він звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Бережанської міської ради за № 331 від 10 серпня 2016 року "Про затвердження акту постійної комісії міської ради" та одночасно просив зобов"язати Бережанську міську раду усунути перешкоди у здійсненні ним права користування вищевказаною земельною ділянкою шляхом припинення оренди ОСОБА_4.

Після відкриття провадження по справі позивач подав суду заяву про уточнення своїх позовних вимог, у якій просив:

-визнати протиправними дії Бережанської міської ради щодо передачі належної йому на праві власності земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду;

-в изнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів задля усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою;

-в изнати протиправним та скасувати рішення Бережанської міської ради №331 від 10 серпня 2016 року «Про затвердження акту постійної комісії міської ради»;

-зо бов'язати Бережанську міську раду прийняти рішення про припинення оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1;

-з обов'язати відповідача усунути і не чинити перешкоди у здійсненні ним права користування вищевказаною земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги, викладені ОСОБА_5, підтримав, просив їх задоволити, виходячи з мотивів, викладених у поданих ним суду заявах.

Представник Бережанської міської ради Загнійна І.В. позову не визнала, подала суду своє письмове заперечення, у якому, посилаючись на те, що позивач втратив право на користування наданою йому земельною ділянкою, оскільки він понад 19 років не користувався нею за її цільовим призначенням; не проводив будівельних робіт; не платив земельного податку; не провів виносу межових знаків зазначеної земельної ділянки, тобто не вчинив жодних дій, що підтверджували би добросовісність, відкритість та законність користування наданою йому земельною ділянкою, а тому із зазначених вище підстав просила відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його вимог за їх безпідставністю.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 із уточненими позовними вимогами не погодився, просив залишити їх без задоволення, суду пояснив, що земельну ділянку площею 0.07 га, на яку претендує позивач, він орендує з 2013 року. До цього це було звалище сміття, заросле травою. За погодженням міської ради він вивіз все сміття, завіз родючий шар грунту, очистив та виправив водостічні канали, впорядкував лінії електропередач. В даний час ця земельна ділянка ним вже окультурена, обсаджена плодовими кущами та деревами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника Бережанської міської ради, третьої особа на стороні відповідача та свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 6 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони правомірно; кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Судом встановлено, що рішення сесії Бережанської міської ради від 31 березня 1994 року позивачу ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку для індивідувального будівництва в АДРЕСА_1, а рішенням Бережанської міської ради № 250 від 22 квітня 1997 року йому вищевказану земельну ділянку площею 0,07 га було передано у приватну власність.

У 2016 році позивач з метою виготовлення технічної документації із землеустрою для здійснення будівництва звернувся до відповідного суб'єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою, та у визначений суб'єктом господарювання час прибув разом із відповідними спеціалістами на дану земельну ділянку для виконання робіт із землеустрою (встановлення меж та ін.), однак від громадянина ОСОБА_4, який мешкає по сусідству (АДРЕСА_2), дізнався про те, що дана земельна ділянка передана Бережанською міською радою Тернопільської області йому, ОСОБА_4, в оренду.

З метою врегулювання ситуації, що склалася, він 8 липня 2016 року звернувся до Бережанської міської ради Тернопільської області із заявою про врегулювання земельних відносин та вирішення земельного спору, і, зокрема, просив вжити заходів щодо усунення перешкод у користуванні ним спірною земельною ділянкою.

У відповідь 10 вересня 2016 року отримав поштовим відправленням Акт від 2 серпня 2016 року постійної комісії міської ради з питань приватизації, продажу, оренди землі та природокористування і Рішення Бережанської міської ради № 331 від 10 серпня 2016 року «Про затвердження акту постійної комісії міської ради».

З Акту постійної комісії вбачається, що земельна ділянка площею 0,07 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, передана громадянину ОСОБА_4, який мешкає по сусідству, та що рішення Бережанської міської ради № 250 від 22 квітня 1997 року, яким земельну ділянку позивачу передано у приватну власність, втратило свою дію. Дана земельна ділянка законно передана в оренду, а тому його вимоги про врегулювання земельних відносин щодо усунення перешкод у користуванні нею є безпідставними.

Даний Акт затверджено Рішенням Бережанської міської ради Тернопільської області за №331 від 10 серпня 2016 року.

І хоч в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені та уточнені позивачем позовні вимоги та, посилаючись на практику, викладену у Постанові Верховного Суду України № 6-31цс12 від 30 травня 2012 року, просив їх задоволити, однак суд вважає, що зазначені вимоги позивача не заслуговують за увагу, і в цьому суд переконали наступні докази.

Поскільки земельна ділянка позивачу була передана у приватну власність згідно рішення Бережанської міської ради за № 250, яке було прийнято 22 квітня 1997 року, тому до спірних правовідносин слід застосувати діюче на той час законодавство, а саме: Земельний кодекс України № 561-ХІІ від 18 грудня 1990 року.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного Кодексу України 1990 року ( який існував на той час) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Судом встановлено, що хоч рішенням Бережанської міської ради № 250 від 22 квітня 1997 року позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,07 га в АДРЕСА_1, однак останній з 1997 року ( з дати прийняття міською радою рішення про передачу йому у приватну власність земельної ділянки) не приступив до її використання і не звертався до Бережанської міської ради з питанням щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки. Згідно будівельного паспорта ( реєстраційний номер 1937) позивач зобов"язаний був протягом трьох років розпочати будівництво, однак зазначених вимог законодавства він не виконав. Також в будівельному паспорті було передбачено перенесення лінії електропередачі, що також не було проведено. Всі вищеперелічені факти свідчать про те, що рішення Бережанської міської ради за № 250 позивачем не було реалізовано і воно втратило свою дію.

Судом також встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0.07га, на яку претендує позивач, знаходиться в оренді ОСОБА_4. До 2013 року ОСОБА_4 орендував земельну ділянку площею 0,04га, яку він за погодженням міської ради привів у належний стан шляхом ліквідації звалища. Він вивіз сміття, завіз родючий шар грунту, очистив та виправив водостічні канали. Пізніше ним протягом кількох років за власний рахунок і за погодженням міської ради було розчищено від сміття ще 0.03га та впорядковано лінії електропередач. Протягом трьох років ОСОБА_4, уклавши із міською радою договір оренди, використовував зазначену земельну ділянку, і завдяки останньому вона на даний час окультурена, обсаджена плодовими кущами та деревами.

Відповідно до ст. 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 " Про приватизацію земельних ділянок" встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Згідно п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Такого висновку дійшов суд касаційної інстанції в рішенні № 6-31цс12 від 30 травня 2012 року, на яке посилається позивач, однак, посилаючись на зазначені у вищевказаному рішенні норми, позивач не представив суду у якості доказу інформації про те, що запис про передачу йому у приватну власність спірної земельної ділянки було внесено у земельно-кадастрові документи.

Крім цього, ст. 27 Земельного Кодексу України 1990 року передбачені підстави припинення користування земельною ділянкою одна з яких є: систематичне невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України та невикористання протягом одного року земельної ділянки сільськогосподарського призначення та протягом двох років земельної ділянки для несільськогосподарських потреб.

Разом з тим із п. 3 представленого позивачем рішення сесії Бережанської міської ради від 31 березня 1994 року, яким ОСОБА_5 було виділено вищевказану земельну ділянку для індивідуального будівництва, видно, що позивач був попереджений, що у випадку неосвоєння земельної ділянки протягом встановленого строку з часу відведення в натурі або при грубому порушенні "Правил забудови" він втрачає право на користування земельною ділянкою і вона повертається у фонд міськвиконкому.

Під час розгляду справи по суті судом не здобуто доказів про те, що позивач користувався вищевказаною земельною ділянкою та сплачував за користування нею земельний податок та що інформація про приватизацію зазначеної земельної ділянки була внесена у земельно-кадастрову документацію з видачею йому державного акта на право приватної власності на землю, а навпаки, судом встановлено, що позивач понад 19 років не користувався наданою йому земельною ділянкою за її цільовим призначенням, не проводив будівельних робіт; не сплачував земельного податку; не провів виносу межових знаків зазначеної земельної ділянки, тобто встановлено, що він не вчинив жодних дій, що підтверджували би добросовісність, відкритість та законність користування наданою йому земельною ділянкою. І хоч у судовому засіданні представник позивача стверджував, що позивач не сплачував земельного податку, бо він звільнений від його сплати, однак не представив суду про це жодних доказів.

Враховуючи вищенаведене і у відповідності до ст. 27 Земельного Кодексу України 1990 року суд прийшов до висновку, що позивач втратив право на зазначену земельну ділянку, у зв"язку з чим Бережанською міською радою підставно, відповідно до вимог діючого законодавства вищевказана спірна земельна ділянка була передана в оренду ОСОБА_4.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 19, 41, 55 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 27 Земельного кодексу № 361-ХІІ від 18 грудня 1990 року, ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 2, 6-12, 17, 69-71, 76, 79, 158-163, 185-186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 до Бережанської міської ради Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення міської ради та зобов'язання до вчинення певної дії залишити без задоволення за безпідставністю заявлених вимог.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.