Справа № 804/14501/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МН-Строй» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопмент», про скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МН-Строй» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалою суду від 18.05.2016р. справа прийнята до провадження у вказаному складі суду, та у зв'язку з тим що відпали обставини які були підставою для зупинення провадження по вказаній справі, провадження у справі поновлено, а справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
Позивач вважає, що висновки податкового органу в акті перевірки є безпідставними та необґрунтованими, а тому, винесені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні 05.10.2016р. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмові заперечення проти позову, у яких зазначено, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 05.08.2015 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суду не повідомив.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з'явились, ухвалою суду від 05.10.2016 року відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Так, на підставі направлень від 16.02.2015 року № 29, № 72, № 30, № 79, № 80 та від 23.02.2015 року № 90, згідно з п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та згідно з затвердженим планом-графіком проведення документальних планових перевірок на 1 квартал 2015 року Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «МН-Строй» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.
За результатами вказаної перевірки складено акт № 09/2205/35607571 від 16.03.2015 року про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МН-Строй» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.
Перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «МН-Строй» встановлено порушення:
- п. 135.1, п. 135.2, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 138.1 п. 138.2 п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у 2013 році на 2 186 352,00 грн.;
- п. 185.1 ст. 185, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 1 440 416,00 грн.
На підставі акту від 16.03.2015 року Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення:
Таким чином, податковий орган вважає, що операції ТОВ «МН-Строй» з контрагентами-покупцями не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів, оскільки реальність вчинення господарських операцій між ТОВ «МН-Строй» з його постачальниками по ланцюгу постачання відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у зв'язку з чим у ТОВ «МН-Строй» не було підстав для податкового обліку операцій.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ «МН-Союз» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з наступними постачальниками: ТОВ «Венцедор Компані», ТОВ «Ілана Плюс», ТОВ «Про-Елмон», ТОВ «ТД Спецкомплектація», ТОВ «Асфальт-пром», ТОВ «Созидатель», ТОВ «Форта Ком», ТОВ «Алмеда Груп», ТОВ «Акорд-Груп», ТОВ «Компанія «Кримуніверсал», ТОВ «Майсвіт», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Будівельна компанія «СТРОЙ-КА», ТОВ «ІДЛЕР БУД», ТОВ «ТРЕЙД ЕКСПРЕС 2012», ТОВ «Стройбуд 2012», ТОВ «ПЕРСЕЙ ПЛЮС», ТОВ «ПРОМСТАЙЛ БІЗНЕС», ТОВ «АЛЬЯНС ІСТ», ТОВ «ІНТЕРГІПС-Україна», ТОВ «ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП», ТОВ «ШЕЛЕШ», ТОВ «СПЕЦ ГРУПП», ТОВ «СІРІУС СТАНДАРТ», ТОВ «ЕЛІС-БУД», ТОВ «Бізнес лідер», ПП «ПРОМКВАРТ», ТОВ «БК ЕВРОБУД», ТОВ «НИКА СВИТ», ТОВ «ТД АЛЬТ», ТОВ «ПРОФСЕРВІС-ЛЮКС», ТОВ «СТРОЙБУД-2013», ТОВ «ТЕКС МЕНЕДЖМЕНТ», ПП «ВЕКТОР ГРАНТ», ПП «ІТ-СПЕЦПРОММОНТАЖ».
ТОВ «Компанія «Кримуніверсал» (код ЄДРПОУ 8498846, стан 8 - до ЄДР внесено запис про вiдсутнiсть за мiсцезнаходженням) на адресу ТОВ «МН-Строй» виписало первині документи на загальну суму 142 243,50 грн., в т.ч. ПДВ 23 707,25 грн. на постачання суміші асфальтобетонної типу В.
Під час перевірки податковим органом враховано, та знайшло своє відображення в акті перевірки позивача від 16.03.2015р., що в більшості господарських операцій з вказаними контрагентами відсутні сертифікати, паспорти на товар, в тому числі до продукції що підлягає обов'язковій сертифікації ( а саме бітум, металоконструкції, вікна, двері іт.і.), відсутні ТТН які б підтверджували факт руху активів у процесі здійснення господарської діяльності.
До перевірки не надано акти передачі матеріальних ресурсів поставки підрядника ТОВ «МН-строй» за договорами підряду від 01.08.2013р., 17.03.2013р. та довіреностей від субпідрядника ТОВ «Бізнес-Лідер», ПП «ПРОМКВАДРАТ» і т.і. на отримання матеріальних цінностей.
Згідно зареєстрованих накладних вищевказаних підприємств-контрагентів, останні мали здійснювати будівельно-монтажні роботи що передбачає наявність основних засобів, найманих працівників або залучення сторонніх організацій, проте у складі податкового кредиту не зареєстровано жодного підприємства яке мало б виконувати підрядні роботи, а податковий кредит сформовано за рахунок товарів з кодом УКТЗ які не мають ніякого відношення до відображених робіт, а саме побутова техніка, тканина, фініки, маргарин і т.і.
Так наприклад, підприємством ТОВ «ІДЛЕР БУД» з основними постачальниками за період 2013р. зареєстровано в ЄДРПН податкові накладні наступного змісту : придбано - сир з УКТЗ, реалізовано - обладнання, фарби з УКТЗ.
У наданих ТТН вказано перевізника ТОВ «ТЕЛІТ», там відсутня інформація про марку автомобіля, державний номер, та прізвище водія.
До бази АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України надіслано запит, щодо автомобілів власником яких є ТОВ «ТЕЛІТ», згідно отриманої інформації на підприємстві немає жодного зареєстрованого транспортного засобу.
У більшості наданих ТТН відсутня інформація про пункт навантаження і розвантаження товару, інформація про марку та державний номер автомобіля та прізвище водія.
До бази АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України надіслано запит, щодо автомобілів власником яких є ТОВ «Стройбуд-2013»», згідно отриманої інформації на підприємстві немає жодного зареєстрованого транспортного засобу.
Судом також досліджені надані позивачем до матеріалів справи копії первинних документів : договорів про надання послуг, актів про надання послуг, видаткових накладних., подорожні листи, ТТН, і т.і.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених витрат по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.
Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 зазначеного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати відповідні обов'язкові реквізити.
Згідно статті 4 Закону №996 одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми (документального оформлення).
За визначенням підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.
Як встановлено підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів та інше.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього кодексу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, які враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, що визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті, та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Відповідно до пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.
Пунктом 137.10 статті 137 Податкового кодексу України встановлено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.
За умовою пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, пунктами 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктами 138.10-138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5-138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11-138.12 цієї статті та пунктом 140.1 статті 140, статтею 141 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 138.2 статті 138.2 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності та витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку, або дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього кодексу.
Проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає, що підставою для включення сум за господарськими операціями до податкового кредиту є належним чином оформленні первинні бухгалтерські документи, які засвідчують зміст господарської операції, за умови реального вчинення дій по виконанню господарської операції.
Так, під час проведення перевірки податковим органом встановлено, що у вищезазначених контрагентів постачальників відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме:
- відсутній кваліфікований персонал;
- незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою;
- наявність в штаті тільки керівних посад;
- відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі:
- неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару та надання послуг у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо;
- платник не знаходиться за місцезнаходженням (фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку) при відсутності укладених договорів оренди інших приміщень,
- невідповідність номенклатури реалізованих та придбаних товарів (робіт послуг),
- відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей.
Крім того, при здійсненні перевірки було встановлено відсутність документів, які б підтверджували факт транспортування товару.
Проте, в ході розгляду заперечень скаржником додатково надані ТТН, подорожні листи, які на момент перевірки на підприємстві були відсутні.
З аналізу ТТН, копії яких містяться у матеріалах справи вбачається, що в них відсутні обов'язкові реквізити, а саме відомості про марку автомобіля, повний державний номер автомобіля, відомості про вантаж, повна адреса пунктів навантаження та розвантаження товарів, у розділі «Автопідприємство» вказано ТОВ «МН-Строй». Автомобіль КАМАЗ 81-54, який відображено в ТТН, на балансі у підприємства відсутній, не надано договори оренди відповідного автотранспортного транспорту.
Так наприклад, згідно дослідженої судом копії ТТН № 07-20 від 23.07.2013р., (т.1, а.с.242) встанолено, що в ній відсутні обов'язкові реквізити, а саме відомості про марку автомобіля, повний державний номер автомобіля, ПІБ водія, відомості про вантаж, повна адреса пункту розвантаження товару зазначено лише м.Донецьк .
Також, суд звертає увагу, на той факт, що під час проведення перевірки та розгляду справи підприємством не надано сертифікати на продукцію, що підлягає обов'язковій сертифікації якості, а саме - бітуму, вікон, металоконструкцій і т.і.
Відповідно до висновку управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області за результатами аналізу АІС «Податковий блок» та ІС «DNEPRTAX-INFO» неможливо дослідити ланцюг походження реалізованого товару та наданих послуг. Має місце «обрив» ланцюга постачання імпортних товарів з кодом УКТ ЗЕД. В той же час підприємства реалізовували товари з іншою номенклатурою.
Також при прийнятті рішення судом враховано, а позивачем не спростовано що під час перевірки позивача згідно акту від 16.03.2015р., податковим органом встановлено, що в більшості господарських операцій з вказаними контрагентами відсутні сертифікати, паспорти на товар, в тому числі до продукції що підлягає обов'язковій сертифікації ( а саме бітум, металоконструкції, вікна, двері іт.і.), відсутні ТТН які б підтверджували факт руху активів у процесі здійснення господарської діяльності.
До перевірки не надано акти передачі матеріальних ресурсів поставки підрядника ТОВ «МН-Строй» за договорами підряду від 01.08.2013р., 17.03.2013р. та довіреностей від субпідрядника ТОВ «Бізнес-Лідер», ПП «ПРОМКВАДРАТ» і т.і. на отримання матеріальних цінностей.
Згідно зареєстрованих накладних вищевказаних підприємств-контрагентів, останні мали здійснювати будівельно-монтажні роботи що передбачає наявність основних засобів, найманих працівників або залучення сторонніх організацій, проте у складі податкового кредиту не зареєстровано жодного підприємства яке мало б виконувати підрядні роботи, а податковий кредит сформовано за рахунок товарів з кодом УКТЗ які не мають ніякого відношення до відображених робіт, а саме побутова техніка, тканина, фініки, маргарин і т.і.
Так наприклад, підприємством ТОВ «ІДЛЕР БУД» з основними постачальниками за період 2013р. зареєстровано в ЄДРПН податкові накладні наступного змісту : придбано - сир з УКТЗ, реалізовано - обладнання, фарби з УКТЗ.
У наданих ТТН вказано перевізника ТОВ «ТЕЛІТ», там відсутня інформація про марку автомобіля, державний номер, та прізвище водія.
До бази АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України надіслано запит, щодо автомобілів власником яких є ТОВ «ТЕЛІТ», згідно отриманої інформації на підприємстві немає жодного зареєстрованого транспортного засобу.
У більшості наданих ТТН відсутня інформація про пункт навантаження і розвантаження товару, інформація про марку та державний номер автомобіля та прізвище водія.
До бази АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України надіслано запит, щодо автомобілів власником яких є ТОВ «Стройбуд-2013»», згідно отриманої інформації на підприємстві немає жодного зареєстрованого транспортного засобу.
Як вбачається із наданих позивачем товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, рахунків-фактур, вони не відповідають вимогам, які встановлені законодавством, до первинних документів в розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містять обов'язкових реквізитів, що також унеможливлює ідентифікацію осіб відповідальних за вказані господарські операції.
Отже, з викладеного вбачається, що операції ТОВ «МН-Строй» з вказаними постачальниками, не були направлені на реальне настання правових наслідків, що призвело до завищення витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування на загальну суму 10 572 910,12 грн. та податкового кредиту на загальну суму 2 151 936,00 грн.
Водночас, товар (загальна сума придбаних ТМЦ за договорами поставки складає 3 727 078,56 грн.), який за даними обліку отриманий ТОВ «МН-Строй» від вказаних постачальників, вважається безоплатно отриманим, підлягає включенню до доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.
Суд також враховує, що у наданих до перевірки актах приймання виконаних робіт відсутні обов'язкові реквізити, а саме: прізвище та ініціали осіб, які здали та прийняли виконані роботи. У наданих актах містяться лише підписи.
Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність придбаного та реалізованого товару та відсутність фактів реального здійснення господарських операцій з контрагентами-постачальниками.
Крім того, суд звертає увагу, що послуги з оформлення технічної та дозвільної документації загальною вартістю 4 354 234,96 грн., в т.ч. ПДВ - 725 705,83 грн., в подальшому реалізовані ТОВ «РІТЕЙЛ-ДЕВЕЛОПМЕНТ».
При цьому у відповідних договорах із ТОВ «РІТЕЙЛ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» не передбачено покладання даних послуг на іншу особу.
Натомість, згідно до п. 2.1.5 договорів виконавець зобов'язується «…не передавати без згоди замовника отриману інформацію третім особам…».
Отже, ТОВ «МН-Строй» повинно було самостійно виконувати дані види послуг. Для реалізації даних договорів ТОВ «МН-Строй» укладено типові договори з третіми особами, згідно яких ТОВ «МН-Строй» - замовник, а підприємства, що здійснюють послуги по отриманню технічної документації та дозволів - виконавці.
Проте, суду не надано перелік дозвільної документації за договором, отримання якої повинен здійснити виконавець - з третіми особами, відсутні документи щодо розрахунків вартості послуг, які визначаються на підставі обґрунтованих трудовитрат та вартості одного людино-дня.
У договорах та додатках до договорів, укладених із ТОВ «РІТЕЙЛ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» не конкретизовано види робіт, а саме - не вказано яку саме дозвільну та технічну документацію повинно отримати ТОВ «МН -Строй».
Також, у актах виконаних робіт, переданих замовнику у межах виконання даних договорів, відсутня будь-яка інформація про перелік виконаних робіт, опис отриманих документів.
Внаслідок цього неможливо дослідити які види отриманих від виконавців послуг, їх вартість та кількість були перевиставлені на замовника.
Отже, з викладеного вбачається, що ТОВ «МН-СТРОЙ» безпідставно відображено у складі доходів від операційної діяльності доходи в сумі 3 628 529,13 грн. по отриманню та оформленню дозвільної технічної документації. Податкові зобов'язання з ПДВ за даним порушенням завищено на 725 705,83 грн.
Так, дії ТОВ «МН-Строй» не обумовлені розумним змістом, що направлений на отримання доходу, а були направлені виключно на мінімізацію податкових зобов'язань, у зв'язку з чим не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою, операції за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що операції ТОВ «МН-Строй» з вказаними постачальниками та ТОВ «РІТЕЙЛ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» - покупцем придбаних у них послуг не направлені на реальне настання правових наслідків. У зв'язку з відсутністю реального постачання послуг, отримані від ТОВ «РІТЕЙЛ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» грошові кошти у розмірі 4 354 234,96 грн. є безповоротною фінансовою допомогою.
Крім того, відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При цьому суд враховує правову позицію викладену в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 22.03.2016р., згідно якої первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
Перевірка та встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору, оскільки такі ознаки фіктивності господарської діяльності безпосередньо впливають на встановлення чи спростування факту здійснення господарської операції та формування на її підставі правомірної податкової вигоди.
Згідно ч.1ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладеній у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд доходить висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
У зв'язку з чим, судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «МН-Строй», не повертаються.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МН-Строй» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопмент», про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова