Справа № 806/1053/17
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Житомир справа № 806/1053/17

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з нерухомого майна,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому просив:

- зняти арешт з нерухомого майна, а саме: земельної ділянки НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: Новогуйвінська селищна рада, Житомирський район, Житомирська область, накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку від 04.02.2009.

- стягнути з Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області судовий збір у сумі 640 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач звернувся до Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції за свідоцтвом на право власності на нерухоме майно для індивідуального садівництва на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована за адресою: Новогуйвінська селищна рада, Житомирський район, Житомирська область. Під час отримання вказаного свідоцтва позивачу стало відомо, що постановою відділу Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку від 04.02.2009 на вказану земельну ділянку накладено арешт. Так, оскільки позивач не є боржником у виконавчому провадженні, він звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач просив розгляд справи провести у відсутність свого представника, заперечення щодо позовних вимог суду не надав.

Крім того, позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав. (а.с.25-26). Розглянувши вказане клопотання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 строк звернення до суду пропущено з поважних підстав, відтак, підлягає поновленню.

З'ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають юридичне значення у розгляді справи, дослідивши докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва НОМЕР_4 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка НОМЕР_2 за кадастровим номером НОМЕР_3 (а.с. 17). В ході розгляду справи з'ясовано, що ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області за отриманням свідоцтва на право власності на нерухоме майно для індивідуального садівництва. Проте, державним реєстратором ОСОБА_2 було повідомлено позивача, що на вказану земельну ділянку постановою відділу Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку від 04.02.2009 накладено арешт.

У зв'язку з тим, що відділ Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку знаходиться в зоні АТО, позивач звернувся зі скаргою до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якій просив зняти арешт з земельної ділянки НОМЕР_2 за кадастровим номером НОМЕР_3 оскільки, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження" він не є боржником у виконавчому провадженні (а.с. 18-19). Проте, листом №33744/У325-3083 від 21.11.2016 було повідомлено ОСОБА_1, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Таким чином, на Слов'янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Донецькій області покладено виконання функцій Куйбишевського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Однак, матеріально - технічна база та документація відділу знаходиться за попередньої реєстрацією, що у свою чергу унеможливлює зняття арешту з земельної ділянки. Крім того, в зазначеному листі повідомлено позивача про право звернення до суду у відповідності до пункту 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, судом досліджено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження з якої вбачається, що арешт накладено на земельну ділянку НОМЕР_2 за кадастровим номером НОМЕР_3 власником зазначений ОСОБА_1 (ідентифікаційний код відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1).

Проте, з свідоцтва про право власності серії НОМЕР_5 власником земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 є ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7, виданий Володарсько - Волинським РС УДМС України в Житомирській області від 02.10.2012. Крім того, відповідно до довідки Грушківської сільської ради Володарсько - Волинського району Житомирської області № 541 від 18.08.2016, позивач зареєстрований та постійно проживав та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Таким чином, вході судового розгляду судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 (індетифікаційний номер відсутній) та власник земельної ділянки - ОСОБА_1 (індетифікаційний номер НОМЕР_1), є різними особами з однаковими прізвищем, ім'ям та по батькові. Відтак, посадовими особами було помилково визнано позивача та боржника виконавчого провадження однією особою та накладено арешт на майно позивача.

При прийнятті рішення у справі суд керувався наступними нормативно - правовими нормами. Зокрема, частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, абзацом 2 статті 3 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до абзацу 1 та 4 статті 41 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приписами частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV передбачено, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Крім того, згідно частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до статті 391 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом з тим суду зазначає, що приписами частин 2,4,6 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Так, судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 (індетифікаційний номер відсутній) та власник земельної ділянки - ОСОБА_1 (індетифікаційний номер НОМЕР_1) є різними особами з однаковими прізвищем, ім'ям та по батькові. Відтак, фактичний власник земельної ділянки НОМЕР_2 за кадастровим номером НОМЕР_3 не є боржником виконавчого провадження З огляду на встановлене та з урахуванням нормативно правового регулювання суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення судового збору суд зазначає, що приписами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Зняти арешт з земельної ділянки НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_3 (Новогуйвінська селищна рада, Житомирський район Житомирська область), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2) судовий збір у сумі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 10 травня 2017 р.