Справа № 301/1801/16-а
Суддя: Даруда І. А.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/1801/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В складі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

з участю представника позивача - Азарової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іршава адміністративну справу за позовом Сілецького споживчого товариства до Лозянської сілької ради Іршавського району Закарпатської області про визнання неправомірним рішення органів місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Сілецьке споживче товариство звернулося до суду з даним позовом до Лозянської сілької ради Іршавського району Закарпатської області про визнання неправомірним рішення органів місцевого самоврядування.

Свої вимоги мотивує тим, що у постійному користуванні на підставі державних актів на право постійного користування землею у Сілецькому СТ знаходяться земельні ділянки, які розташовані в межах Лозянської сільської ради. На даних земельних ділянках розташовані виробничі та комерційні споруди Загатського СТ (пекарні, магазини, заготівельні контори та інше).

Сілецьке СТ будучи добросовісним користувачем земельних ділянок та належним платником податків, своєчасно та в повному обсязі сплачувало земельний податок за весь час землекористування. сільська рада, встановила непропорційно велику ставку земельного податку на 2016 рік для тих землекористувачів в яких земельні ділянки оформлені у постійному користуванні. Лозянська сільська рада своїм Рішенням для землекористувачів на правах постійного користування встановила 12 %. В 2015 р. Позивач сплатив - 1789,82 грн., а в 2016 році має сплатити - 22316,37 грн. земельного податку.

Не зважаючи на те, що відповідач прийняв Рішення щодо збільшення ставок податку на землю в грудні 2015 - січні-лютому 2016 років, про його існування позивачу стало відомо тільки в кінці березня 2016 року. Так, подавши до місцевої податкової інспекції в кінці лютого 2016 року податкової декларації з оплати податку на землю на підставі даних грошової оцінки та коефіцієнтів попереднього 2015 року, після її обробки фіскальною службою через один календарний місяць, а саме в двадцятих числах березня 2016 року, позивачу стало відомо, що наданий ними розрахунок сплати земельного податку має значні розбіжності. Провівши в кінці березня 2016 року звірку з податковою їм стало відомо, що Відповідач на пленарних засіданнях прийняв Рішення про значне підвищення ставок податку на землю.

Тільки на початку квітня 2016 року позивач отримав копію Рішення щодо встановлення ним нових ставок податку на землю на 2016 рік. У квітні 2016 року Сілецьке СТ звернулося з відповідною скаргою на Рішення Зарічанської сільської ради в антимонопольний комітет Закарпатської області. 04.07.2016 року антимонопольний комітет визнав обґрунтованими доводи споживчого товариства, і своїм рішенням зобов'язав Зарічанську сільську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом внесення змін до рішення 3-ї сесії 7-го скликання від 24.12.2015р. № 30 та приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства. Однак, не зважаючи на це, Зарічанська сільська рада так і не виконала вимогу антимонопольного комітету, і не виправила існуюче порушення.

В суді представник позивача Сілецького споживчого товариства Азарова І.В. в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просить визнати протиправним та скасувати п.п. 1.4 п. 1 Рішення № 21 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» від 15.12.2015 року 3-ї сесії 7-го скликання та Рішення № 42 від 11.02.2016 року « Про внесення змін у рішенні 3-ї сесії сільської ради 7-го скликання від 15.12.2015 року № 21 «Про затвердження ставки земельного податку» 4-ї сесії 7-го скликання Лозянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області щодо Сілецького споживчого товариства.

Представник відповідача Лозянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому на підставі ст. 128 КАС України справу розглянуто в його відсутності.

Заслухавши представника позивача Азарову І.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволеня з наступних підстав:

В суді встановлено, що на підставі державних актів на право постійного користування землею у постійному користуванні у Сілецького СТ знаходяться земельні ділянки, які розташовані в межах Загатянської сільської ради (а.с. 13). На даних земельних ділянках розташовані виробничі та комерційні споруди Загатського СТ (пекарні, магазини, заготівельні контори та інше).

Сілецьке СТ будучи добросовісним користувачем земельних ділянок та належним платником податків, своєчасно та в повному обсязі сплачувало земельний податок за весь час землекористування, сільська рада, встановила непропорційно велику ставку земельного податку на 2016 рік для тих землекористувачів в яких земельні ділянки оформлені у постійному користуванні. Лозянська сільська рада своїм Рішенням для землекористувачів на правах постійного користування встановила 12 %. В 2015 р. Позивач сплатив - 1789,82 грн., а в 2016 році має сплатити - 22316,37 грн. земельного податку.

Не зважаючи на те, що відповідач Лозянська сільська рада прийняла Рішення щодо збільшення ставок податку на землю в грудні 2015 - січні-лютому 2016 років, про його існування позивачу стало відомо тільки в кінці березня 2016 року. Так, подавши до місцевої податкової інспекції в кінці лютого 2016 року податкової декларації з оплати податку на землю на підставі даних грошової оцінки та коефіцієнтів попереднього 2015 року, після її обробки фіскальною службою через один календарний місяць, а саме в двадцятих числах березня 2016 року, позивачу стало відомо, що наданий ними розрахунок сплати земельного податку має значні розбіжності. Провівши в кінці березня 2016 року звірку з податковою позивачу стало відомо, що Відповідач на пленарних засіданнях прийняв Рішення про значне підвищення ставок податку на землю. Копію вказаного рішення позивач отримав на початку квітня 2016 року.

Так у квітні 2016 року Сілецьке СТ звернулося з відповідною скаргою на Рішення Зарічанської сільської ради в антимонопольний комітет Закарпатської області. 04.07.2016 року антимонопольний комітет визнав обґрунтованими доводи споживчого товариства, і своїм рішенням зобов'язав Зарічанську сільську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом внесення змін до рішення від 24.12.2015 р. № 30 та приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с.11). Однак, не зважаючи на це, Зарічанська сільська рада так і не виконала вимогу антимонопольного комітету, і не виправила існуюче порушення. А тому Сілецьке споживче товариства було змушене звернутися з даним позовом до суду.

Ст. 19 Конституції передбачено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна правова норма закріплена у ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до змісту ч. 3 вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На правовідносини сторін, що виникли, поширюються положення Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов»язковими до виконання на відповідній території.

Ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Спірні рішення Лозянської сільської ради - п.п. 1.4 п. 1 Рішення № 21 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» від 15.12.2015 року 3-ї сесії 7-го скликання та Рішення № 42 від 11.02.2016 року « Про внесення змін у рішенні 3-ї сесії сільської ради 7-го скликання від 15.12.2015 року № 21 «Про затвердження ставки земельного податку» спрямовані на правове регулювання господарських і адміністративних відносин між регуляторним органом та іншими суб'єктами господарювання, а тому, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", воно є регуляторним актом.

Відповідно до ч. 12 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Статтею 36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" передбачено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом або посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу, проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Згідно зі статтями 8, 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

Кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

В статті 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» зазначено, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

В судовому засіданні встановлено, що зазначені вимоги закону було порушено. Таким чином, дослідивши всі надані докази можна прийти до висновку, що оскаржуване рішення є неправомірним, прийняте з порушенням процедури, та порушує права позивача

Також мають місце порушення сільською радою при прийнятті оспорюваного рішення Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме Закарпатське територіальне відділення антимонопольного комітету України при зверненні до нього Сілецького СТ з приводу аналогічних дій Зарічанської сільської ради у своєму рішенні зазначило, що встановлення різних відсоткових ставок земельного податку в залежності від права володіння чи користування земельними ділянками, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції ( а.с.16).

Крім того, оскаржувані рішення Лозянської сільської ради № 21 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» від 15.12.2015 року 3-ї сесії 7-го скликання та Рішення № 42 від 11.02.2016 року « Про внесення змін у рішенні 3-ї сесії сільської ради 7-го скликання від 15.12.2015 року № 21 «Про затвердження ставки земельного податку» 4-ї сесії 7-го скликання Лозянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області винесено з порушенням регламенту та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Як видно з пояснень сторін позивач на сесії при розгляд його питань присутній не був. Прийняте рішення не є вмотивованим, що тягне за собою його скасування.

Згідно Закону України "Про звернення громадян" рішення по заявах громадян має бути вмотивованим та відповідати вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, 26.12.2016 року Іршавським районним судом було зобов'язано відповідача надати суду для огляду оригінал протоколу 3-ї сесії 7-го скликання Лозянської сільської ради та рішення № 21 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» та Рішення № 42 від 11.02.2016 року « Про внесення змін у рішенні 3-ї сесії сільської ради 7-го скликання від 15.12.2015 року № 21 «Про затвердження ставки земельного податку» Лозянської сільської ради, та копії вказаних документів для приєднання до матеріалів справи (а.с. ), така вимога відповідачем залишена без реагування.

Положеннями ст. 99 КАС визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що вищевказаний встановлений законом строк звернення до адміністративного суду позивачем пропущено.

Відповідно до ст. 102 КАС передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений і судом - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

У відповідності до вимог ст.100 КАС України, суд вважає, що є достатні підстави для поновлення позивачу строку для звернення до суду.

Беручи до уваги, що позивач отримав копію рішення щодо встановлення нових ставок податку на землю на 2016 рік на початку квітня 2016 року, тому суд вважає причину пропуску строку звернення до суду поважною і такою, що не залежала від позивача, а тому поновлює даний процесуальний строк.

Керуючись ст. ст. 9, 69, 71, 79, 86, 99-102, 128, 159 КАС України, ст. ст. 12, 92, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 19, 144 Конституції України, ст. ст. 24, 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 8, 9, 13, 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Поновити Сілецькому споживчому товариству строк звернення до суду з позовом до Лозянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області про визнання неправомірним рішення органів місцевого самоврядування.

Визнати протиправним та скасувати п.п. 1.4 п. 1 Рішення № 21 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» від 15.12.2015 року 3-ї сесії 7-го скликання та Рішення № 42 від 11.02.2016 року « Про внесення змін у рішенні 3-ї сесії сільської ради 7-го скликання від 15.12.2015 року № 21 «Про затвердження ставки земельного податку» 4-ї сесії 7-го скликання Лозянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області щодо Сілецького споживчого товариства.

Стягнути з Лозянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області на користь позивача Сілецького споживчого товариства в повернення витрат по оплаті судового збору в сумі 551, 20 ( п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, особами, які брали участь у справі але не були присутніми під час проголошення постанови, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львіського апеляційного адміністративного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: І. А. Даруда