Справа № 2-а-8240/11
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а 8240/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінського районну м. Дніпропетровська про визнання неправомірною бездіяльності та зобов»язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.10.2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати неправомірними дії по відмові в перерахуванні їй розміру щорічної допомоги на оздоровлення як особі, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2007 року, зобов»язати відповідача призначити та виплатити їй зазначену допомогу у вказаному розмірі та зобов»язати в майбутньому виплачувати таку допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебуває на обліку у відповідача як особа, постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Однак, вона отримує вказану допомогу у значно меншому розмірі, у звязку з чим була змушене на звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду позивачу поновлений строк для звернення до суду із даним позовом за період 2010-2011 роки.

У відповідності до положень ст. 1832 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Оцінивши обставини у справі, приходжу до висновку, що позовні вимоги, заявлені в межах строку, на який поновлено строк звернення до суду, підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка має статус громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження Чорнобильської АЕС 2 категорії, в звязку з чим має право на отримання допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Як встановлено судом, позивачці така допомога виплачувалася у меншому розмірі, а саме в сумі 75,00 грн. щорічно.

Такі дії відповідача суд вважає неправомірними, оскільки вони зокрема суперечать ст..22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відмовляючи позивачці у перерахунку вказаної допомоги листом від 28.09.2011 року, відповідач посилається на Закон України «Про державний бюджет» за відповідні роки, якими визначення розміру допомоги на оздоровлення покладалось на Кабінет Міністрів.

Однак Постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає умови, розміри та порядок виплат щорічної допомоги інвалідам. Крім того, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу і при вирішенні позовних вимог суд керується вимогами статті 48 вказаного Закону, який передбачає право позивача на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його перерахувати та виплатити позивачу суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 та 2011 роки, виходячи з розміру 5 мінімальних заробітних плат за вирахуванням всіх виплачених сум.

Разом з цим, позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача надалі нараховувати та виплачувати зазначену щорічну допомогу на оздоровлення задоволенню не підлягають.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Розглядаючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки 500грн. за надання правової допомоги, прихожу до висновку, що в даній вимозі також слід відмовити.

Відповідно до ст..90 КАС України витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посада чи службова особа).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року встановлені граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок Держави. Такі граничні розміри вказаної компенсації не повинні перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день. Позивачкою не надано підтвердження тривалості часу роботи адвоката чи особи, яка надавала правову допомогу. Розмір компенсації, яку слід стягнути, не визначено, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року, та не встановлено, чи відповідає такий розмір сумі, яку просить стягнути позивач.

Вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне витрати по справі віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської райради м.Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2010-2011 роках - протиправною.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської райради м.Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення ОСОБА_1 відповідно до ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за 2010-2011 роки із розрахунку 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням фактично сплачених за вказаний період сум.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Витрати по справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О. Кудрявцева