Справа № 2-а-2657/11
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 2-а-2657/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Крусяна А.В.,

при секретарі судового засідання Макогон С.А.,

за участю представника позивача Дацюка А.Ю.,

представника відповідача Діордіца В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

26.06.2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням доповнень від 09.02.2012р. просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при призначенні та нарахуванні пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячного підвищення пенсії як інваліду 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в частині застосування постанови Кабміну України від 03.01.2012р. № 1,

- визнати за собою право на щомісячне підвищення до пенсії, як інваліда 2 групи, починаючи з 01.01.2006р., у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області при призначенні та нарахуванні йому, як інваліду 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування в період з 01 січня по 31 грудня 2007р. постанови Кабміну України від 03.01.2012р. № 1 та в частині застосування в період з 01.01.2008р. ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області, починаючи з 26.05.2004р., здійснити йому, як інваліду 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, призначення та перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячного підвищення пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком за період з 26.05.2004р. по 31.12.2005р., виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, та, починаючи з 01.01.2006р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим (т.1 а.с.122-125).

Позов обґрунтований тим, що Одеський обласний військовий комісаріат, а з 01.01.2007р. і ГУ ПФУ в Одеській області при розрахунку державної та додаткової пенсії протиправно використовує розмір мінімальної пенсії за віком - 19,91 грн., яка встановлена постановою Кабміну України від 03.01.2002р. № 1, залишаючи поза увагою, що відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

ГУ ПФУ в Одеській області згідно письмових пояснень заперечувало проти позову, просив у його задоволенні відмовити.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи постанову Приморського районного суду м.Одеси від 28.05.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015р. та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, в ухвалі від 18 травня 2016 року зазначав, що судами неповно з`ясовані обставини справи, не виконані вимоги касаційної інстанції відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду від 09 грудня 2010 року щодо встановлення дати звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, неповно досліджені та не проаналізовані положення законів України "Про Державний бюджет", положення ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за періоди, що охоплюються предметом спору.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Визнані протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи, в період з 26 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року в частині застосування постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року.

Визнані протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування, в період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року.

Визнані протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування в період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року та в частині застосування, в період з 22 травня 2008 року, статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інвалідів війни 2-ї групи на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік з 26 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії як інваліду війни 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 26 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, та, починаючи з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та інвалідом II групи. До 01.01.2007р. перебував на обліку в Одеському обласному військоматі, а з 1 січня 2007 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.50,54 Закону України № 796-ХІІ та права на підвищення пенсії за рахунок надбавки в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, що визначалась ч.4 ст.13 Закону № 3551-ХІІ.

Судова колегія частково не погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Законами України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 09.04.1992р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", 20 грудня 2005 року № 3235-IV "Про Державний бюджет України на 2006 рік", 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік", 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", 23 грудня 2010 року № 2857-VI "Про Державний бюджет України на 2011 рік", 06 грудня 2012р. № 5515-VI "Про Державний бюджет України на 2013 рік", рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, постановою Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", постановою Кабміну України від 03.01.2002р. № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категорія пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" та іншими законодавчими та нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Закону № 2262-XII умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-XII і Законом № 2262-XII.

Статтею 7 Закону № 2262-XII передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною четвертою статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв`язку із втратою годувальника. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено зв`язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком. За змістом статті 54 Закону № 796-ХІІ державна пенсія, передбачена цією нормою, може призначатися лише за бажанням громадянина.

Судом першої інстанції не враховано, що пенсія по інвалідності призначена позивачу відповідно до Закону № 2262-XII, із грошового забезпечення, до складу якого врахований посадовий оклад, військове звання, процентна надбавка за вислугу років, додаткові види грошового забезпечення (т.1 а.с.8-13).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Одеській області правомірно не здійснювало перерахунок пенсії позивача виходячи з восьми мінімальних пенсій за віком, як це передбачено статтею 54 Закону № 796-ХІІ, оскільки позивач отримував та отримує пенсію на підставі Закону № 2262-ХІІ. На вказані обставини посилалось ГУ ПФУ в Одеській області в апеляційній скарзі.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постановах від 23 квітня 2012 року (справа № 21-287а11), 9 жовтня 2012 року (справа № 21-351а12), від 19 листопада 2013 року ( справа № 21-443а13), який відповідно до ст.244-2 КАС України має бути врахований в судовій практиці.

Крім того, суд першої інстанції, зобов`язуючи ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок основної пенсії позивача не врахував, що відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФУ від 27 червня 2002 року № 11-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 липня 2002 року за № 581/6869), зазначене управління здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсії виключно військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. У решті випадків функції щодо призначення (перерахунку), виплати пенсії іншим категоріям осіб в порядку, встановленому чинним законодавством, здійснюють районні управління відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730).

Аналіз наведених правових норм у сукупності з обставинами справи дає підстав для висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок державної пенсії позивача у відповідності зі статтею 54 Закону № 796-ХІІ.

Разом з цим, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції щодо правомірності та законності вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової пенсії у відповідності до ст.50 Закону № 796-ХІІ, але з уточненням періодів, за які перерахунок має бути проведений.

Згідно зі статтею 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам ІІ групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 зазначеного Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої відповідно до статті 28 Закону № 1058-ІV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Надаючи оцінку правомірності дій пенсійного органу при визначенні додаткової пенсії позивача в розмірі, визначеному Кабміном України, судова колегія враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Статтями 109 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", ст.101 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ст.73 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", ст.70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" такі повноваження Кабінету Міністрів не надавались.

Визначаючи періоди, за які позивач має право на перерахунок додаткової пенсії у відповідності до ст.50 Закону № 796-ХІІ, судова колегія враховує наявність ухвали Приморського районного суду від 28 травня 2012 року, якою залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 , в т.ч. про перерахунок додаткової пенсії, за період з 26.05.2004р. по 26.06.2005р. Зазначена ухвала суду сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили (т.1 а.с.145-146).

Приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем річного строку звернення з позовом до суду, який встановлювався ст.99 КАС України в редакції на час подачі позову.

На вимогу касаційного суду апеляційним судом встановлено, що позивач, дізнавшись про порушене право на отримання пенсії в належному розмірі, звернувся одразу ж з даним позовом до суду. В досудовому порядку до Одеського обласного військового комісаріату та ГУ ПФУ в Одеській області позивач із заявами про здійснення перерахунку пенсії не звертався, так як не бачив в цьому сенсу.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає вірним обмеження позову в частині перерахунку додаткової пенсії періодом з 26.06.2005р., тобто за рік до дня звернення з даним позовом до суду.

Оскільки на 2005р. законом про держбюджет Кабінету Міністрів не надавались повноваження встановлювати розміри соціальних виплат, судова колегія приходить до висновку про неправомірність дій Одеського обласного військкомату в частині застосування постанови Кабміну України від 03.01.2002р. № 1 при призначенні та нарахуванні ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії як інваліду війни 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії за період з 26 червня 2005р. по 31 грудня 2005 року.

З 01.01.2007р. повноваження щодо призначення та перерахунку пенсій військовослужбовцям передані від обласних військкоматів до ГУ ПФУ в областях, тобто має місце адміністративно-правове правонаступництво - факт передачі адміністративних функцій одного державного органу іншим органам влади.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що обов`язок здійснити перерахунок додаткової пенсії позивача за період з 26 червня 2005р. по 31 грудня 2005 року має бути покладений на ГУ ПФУ в Одеській області.

Виходячи з положень ст.109 Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" та ст.101 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, та яка неконституційною не визнавалась, з 01 січня 2006 по 31 грудня 2007р. пенсійний орган мав право при розрахунку пенсії позивачу виходити із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" розміру, що становить 19 грн. 91 коп.

При цьому, судова колегія враховує, що рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6-рп2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), конституційне провадження у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності), в т.ч., статті 101 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" припинено на підставі пункту 2 статті 45 Закону України "Про Конституційний Суд України" - невідповідність конституційного подання вимогам, передбаченим Конституцією України, Законом України "Про Конституційний Суд України".

Відтак, відсутні підстави вважати, що у 2007 році за рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп2007 відновлювались виплати в розмірі, встановленому ст.50 Закону № 796-ХІІ.

Разом з цим треба враховувати, що Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було обмежено виплату основної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-XII, а рішення Конституційного Суду України про визнання таких обмежень неконституційними постановлено 22 травня 2008 року відповідно.

За таких обставин вимоги позивача про перерахунок додаткової пенсії за 2008 рік підлягають частковому задоволенню, а саме з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, до часу дії Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік".

У 2009, 2010 роках на законодавчому рівні жодних обмежень щодо виплати основної та додаткової пенсій встановлено не було. А тому вони підлягають виплаті в розмірах, установлених статтями 50, 54 Закону № 796-XII. До цього ж слід зазначити, що постанова Кабміну України від 03.02.2002р. № 1, відповідно до якої пенсійним органом у попередні роки розраховувалась мінімальна зарплата в розмірі 19,91 грн., втратила чинність з 01.09.2008 році.

Судова колегія також враховує, що пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 3491-VI) Прикінцеві положення Закону України від 28 грудня 2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 2857-VI) доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI 6 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова № 745), яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Таким чином, враховуючи що 23 липня 2011 року набрала чинності постанова № 745, якою встановлено інші розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то положення статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ підлягають застосуванню лише до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону № 2857-VI та постанови № 745. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 2 червня 2015 року (справа № 21-317а15).

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що позов в частині перерахування додаткової пенсії, яка передбачена ст.50 Закону № 796-ХІІ, крім періоду у 2005 році, підлягає також з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року.

Враховуючи тривалість розгляду даної справи, а також те, що позовні вимоги не містять обмеження терміну проведення перерахунку пенсії позивача, дату прийняття судом першої інстанції остаточного судового рішення по справі, судова колегія вважає за необхідне дослідити та проаналізувати положення законів України "Про Державний бюджет" за 2012-2016 роки щодо обмеження дій ст.50 Закону № 796-ХІІ.

Так, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України № 4282-VI від 22.12.2011р. "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України № 5515-VII від 06.12.2012р. "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що відповідно у 2012 та 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2012 та 2013 рік. Тобто, визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян на 2012 і 2013 рік делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.3 Прикінцевих положень Закону № 4282-VI та п.4 Прикінцевих положень Закону № 5515-VII діяли протягом бюджетного року та закінчилися відповідно 31 грудня 2012 та 31 грудня 2013 року. Тому відсутні підстави для визнання протиправними дій пенсійного органу та його зобов`язання здійснити перерахунок додаткової пенсії позивачу у 2012 - 2013 роках. У цей період щомісячна додаткова пенсія встановлювалась в розмірі, визначеному Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабміну України від 22.11.2011р. № 1210.

Законом України від 16.01.2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не були встановлені обмеження щодо виплат основної та додаткової пенсій та не внесені зміни до Закону № 796-XII.

Отже, з 1 січня 2014 року діяли положення в т.ч. ст.50 Закону № 796-XII, відповідно до якої розмір щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлений зв`язок із Чорнобильською катастрофою, і які віднесені до 1 категорії, становить 75 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 31.07.2014 № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності з 03.08.2014 року, надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри виплат державної та додаткової пенсії, передбачені ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

Отже, у період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року Кабінету Міністрів України не було надане право змінювати розміри пенсії, які визначені Законом № 796-XII.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, правовідносини щодо виплати основної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року регулювалися Законом № 796-XII, а з 03.08.2014р - Законом № 1622-VII та постановою Кабміну № 1210.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 27 квітня 2016 року (справа № 736/268/14 (21-2608а15), від 26 квітня 2016 року (справа № 285/4300/14а (21-504а16) та підлягає застосуванню в судовій практиці.

Враховуючи, що п.9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014р. № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік", п.11 Прикінцевих положень Закону України від 25.12.2015р. № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри виплат державної та додаткової пенсії, передбачені, в т.ч. ст.50 Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету, відсутні підстави для зобов`язання здійснювати перерахунок щомісячної додаткової пенсії позивачу у 2015 та 2016 роках.

Таким чином, ГУ ПФУ в Одеській області має перерахувати позивачу щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.50 Закону № 796-XII, за періоди з 26 червня 2005р. по 31 грудня 2005 року, з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року та з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року. В іншій частині позову щодо перерахунку щомісячної додаткової пенсії слід відмовити. Судова колегія також не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інвалідів війни 2-ї групи на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, з 26 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року, оскільки вважає, що такі вимоги заявлені позивачем поза межами строку, встановленого ст.99 КАС України.

Так, вперше вимогу щодо проведення перерахунку пенсії з урахування підвищення в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком позивач заявив 09.02.2012р., що підтверджується уточненим позовом ОСОБА_1 (т.1 а.с.122-125), хоча про порушене право дізнався, як зазначив його представник в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, ще у 2006 році.

Згідно зі статтею 99 КАС України, в редакції на час подачі уточненого позову, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В суді апеляційної інстанції представник позивача не міг пояснити причину пропуску позивачем строку для пред`явлення даної позовної вимоги, в зв`язку з чим судова колегія вважає, що позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, не виконані в повному обсязі вимоги касаційного суду щодо дослідження положень законів України про державний бюджет на відповідні роки у розрізі заявлених вимог і періодів, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, керуючись п.1, п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2016 року скасувати прийняти по справі нову постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Одеського обласного військового комісаріату в частині застосування постанови Кабміну України від 03.01.2002р. № 1 при призначенні та нарахуванні ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії як інваліду війни 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії за період з 26 червня 2005р. по 31 грудня 2005 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині призначення та нарахуванні ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії як інваліду війни 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в розмірі, меншому ніж визначено у ст.50 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 22 травня 2008 року до 22 липня 2011 року та з 01 січня по 02 серпня 2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повести перерахунок призначеної ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії як інваліду війни 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 26 червня по 31 грудня 2005 року, з 22 травня 2008 року до 22 липня 2011 року та з 01 січня по 02 серпня 2014 року з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині визнання за ним права на щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком та зобов`язання виплатити таке підвищення за період з 26 червня 2005р. по 31 грудня 2005 року залишити без розгляду.

В решті позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян