Справа № 813/450/17
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року справа № 813/450/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

представника позивача Палія Ю.В.,

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Українсько-польського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвар" до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови,-

в с т а н о в и л а:

До суду надійшла позовна заява Українсько-польського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвар" до Львівської митниці Державної фіскальної служби про:

- скасування рішення про коригування митної вартості товарів №209000012/2016/900057/2 від 05.08.2016 року;

- скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 209000019/2016/194 від 05.08.2016 р.

В обґрунтування позову позивач покликається на безпідставність та протиправність висновку Львівської митниці про неможливість визначити митну вартість товарів за ціною договору у зв'язку з неподанням документів, що підтверджують митну вартість. Вважає, що позивачем, як декларантом, було подано всі документи, відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товарів. Документи не містили жодних розбіжностей, ознаки підробки та містили всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за поставлені товари.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у запереченні на позов від 09.03.2017 року № 396/13-70-10/16. Зазначив, що під час розгляду документів, що були подані до митного оформлення товару "Текстильні покриття для підлоги, не тафтингові, виготовлені повністю з синтетичного матеріалу, у рулонах, неготові", що переміщувався на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвар" та були задекларовані за МД від 08.06.2016 р. №209000019/2016/009903 та МД від 07.06.2016 р. №400050000/2016/7220 встановлено, що у комерційних інвойсах відсутні дані щодо складових вартості, не надано документального підтвердження, що товар, який постачається це складські залишки некондиційного товару, також відсутні документи від виробника, що підтверджують якість товару. Тому оскаржувані рішення прийняті відповідно до закону.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у запереченні на позов, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Між спільним українсько-польським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВАР" (далі - позивач, покупець) та фірмою Betap Tafting BV (далі - нерезидент, постачальник, продавець) укладено контракт №25/2014 від 09.09.2014 року (далі - контракт, договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити на умовах "FCA Genemulden" (у відповідності з "Інкотермс 2000") підлогові покриття (в подальшому - товар), а покупець зобов'язується придбати у відповідності із умовами даного контракту (ст. 1. контракту). Ціни на товар вказуються в інвойсах, згідно яких поставляється товар відповідно до даного контракту ( п. 2.2. ст. 2 контракту).

05.08.2016 р. позивач подав митну декларацію відповідачу (митний пост «Городок», а саме: №209000019/2016/017452 від 05.08.2016 року.

В якості додатків до декларацій (графа 44, додатковий аркуш до ВМД) позивачем додано документи необхідні для митного оформлення товарів, та підтвердження задекларованої митної вартості товару, а саме:

-Міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 02.08.2016 року (2730);

-Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 05.08.2016 (3004);

-Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 05.08.2016 (3007);

-Рахунок-фактура (інвойс) № GVF-16043928 від 02.08.2016 (3105);

-Пакувальний лист №GVV-16053869 від 02.08.2016 (3141);

-Пакувальний лист №GVV-16053870 від 02.08.2016 (3141);

-Пакувальний лист №GVV-16053871 від 02.08.2016 (3141);

-Рахунок-фактура (інвойс) № GVF-16043930 від 02.08.2016 (3105);

-Пакувальний лист №GVV-16053872 від 02.08.2016 (3141);

-Декларація інвойс складена уповноваженим експортером (ЄАВТ) від 02.08.2016 №GVF-16043930 (7012);

-Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 15.04.2015 №1 (d4103);

-Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 04.01.2016 №2 (d4103);

-Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05.05.2016 №4 (d4103);

-Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 09.09.2014 №25/2014 (4104);

-Договір (контракт) про перевезення від 29.07.2016 №41/2016 (4301);

-Інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу "Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено") від 02.08.2016 №2730 (5504);

-Декларація інвойс складена уповноваженим експортером (ЄАВТ) від 02.08.2016 №GVF-16043928 (7012);

-Копія митної декларації країни відправлення від 29.07.2016 №MRN16NL1385072BC26AA3 від 02.08.2016 (9610);

Згідно електронного повідомлення від 05.08.2016 року надісланого о 12:45:35 митний орган повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме: «Зовнішньо-економічний контракт або документ, що його замінює та додатки до нього у разі їх наявності.

На виконання згаданого повідомлення митного органу позивачем надано додаткові документи для підтвердження митної вартості текстильного покриття за митною декларацією від 05.08.2016 №209000019/2016/017452 а саме:

-Зовнішньоекономічний контракт №25/2014 від 09.09.2014

-Додаток №1 до контракту №25/2014 від 09.09.2014 від 04.01.2016 р.;

-Додаток №2 до контракту №25/2014 від 09.09.2014 від 04.01.2016 р.;

-Додаток №3 до контракту №25/2014 від 09.09.2014 від 04.01.2016 р.;

-Додаток №4 до контракту №25/2014 від 09.09.2014 від 04.01.2016 р.;

-Додаток №5 до контракту №25/2014 від 09.09.2014 від 04.01.2016 р.

Згідно електронного повідомлення від 05.08.2016 року надісланого о 14:39:25 митний орган повідомив позивача, що у Львівської митниці наявна інформація, щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, а рівень митної вартості може становити товар №2 - 1,4950 дол. США за 1 кг., товар №3 - 2,5236 дол. США за кг.

Згідно електронного повідомлення від 05.08.2016 року надісланого о 15:07:58 митний орган надіслав рішення про коригування митної вартості товарів від 03.08.2016 №209000012/2016/900057/2.

Рішення про коригування митної вартості мотивоване тим, що: "митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій стаття 53 МК України.

Згідно електронного повідомлення від 05.08.2016 року надісланого о 15:05:14 митний орган надіслав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення якими відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів №209000019/2016/00194.

Картка відмови мотивована тим, що у зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару неможливо внести зміни в графи 12, 45, 46, 43, 44 ВМД.

На підтвердження здійснених між позивачем та Betap Nonwovens BV розрахунків, позивачем додано до матеріалів справи: рахунок-фактуру (інвойс) від 02.08.2016 р. №GLF-16043930, заяву на купівлю валюти № 138 від 15.09.2016 р., платіжне доручення № 133 від 15.09.2016 р., виписка за рахунками на 19.09.2016 року.

Про факт надання транспортних послуг, їх вартість та оплату позивачем долучено наступні докази: міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 02.08.2016 р., договір заявка на перевезення вантажу №41/2016 від 29.07.2016 р., довідка про вартість наданих послуг від 05.08.2016 р., рахунок на оплату №04 від 05.08.2016 р., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000004 від 05.08.2016 р., платіжне доручення №1035 від 08.08.2016 р., банківська виписка від 08.08.2016 р.

Вирішуючи спір по суті, суд керувався наступними нормами законодавства.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 р. №4495-VI (надалі - МК України).

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з статтею 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Статтею 52 цього Кодексу зазначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього кодексу та цією главою.

Частиною першою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 53 МК України передбачає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Отже, суд зазначає, що лише при наявності розбіжностей у документах, поданих для визначення митної вартості та чіткого зазначення такої розбіжності декларанту митний орган має право вимагати у декларанта надання додаткових документів, а лише потім , якщо заявлена митна вартість товару не підтвердиться, застосовувати наступний метод для її визначення.

При цьому, у наданих до митного оформлення документах, на думку Львівської митниці, існували розбіжності, а саме задекларована митна вартість товару значно відрізняється від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Виходячи з цього, митний орган сформував електронне повідомлення-вимогу про необхідність подання додаткових документів, за умови яких може бути визначено митну вартість товару, а саме транспортні (перевізні) документи (заявку на перевезення вантажу), висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, інші платіжні та /або бухгалтерські документи, банківські платіжні документи, договір із третіми особами, рахунки про здійснення платежів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів.

Як встановлено судом, позивачем на вимогу митного органу від 05.08.2016 р. надано наступні документи: договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов'язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, до митного оформлення додатково надано додаток № 5 від 22.07.2016 р. до контракту № 25/2014 від 09.09.2016р., яким сторонами погоджено, що ціни на некондиційні залишки продукції другого сорту пропонуються покупцеві за умови формування заводом на власний вибір партії продукції та визначаються на всю партію в цілому, незалежно від того з яких видів продукції вона сформована, копія митної декларації країни відправлення MRN 16NL1385072BC26AA3 від 02.08.2016 року до митного оформлення.

При цьому, на думку митного органу позивачем не додано усіх додаткових документів згідно вимоги, а наявні документи не підтверджують в повній мірі заявлену митну вартість ввезеного позивачем товару, а відтак прийнято рішення про коригування митної вартості товару та оформлено картку відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Однак, на думку суду, такі дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства.

Приписами частин 2 - 5 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 та 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що контролюючі органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Як встановлено судом, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

На виконання ч. 3 ст. 53 МК України декларант також подав додаткові документи, однак відповідач не вбачав підстав для визначення митної вартості ввезених товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

З аналізу наведених норм законодавства з питань митної справи вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Судом встановлено, що Betap Tufting BV листом від 12.10.2016 р. повідомило, що класифікує некондиційні складські залишки продукції, як продукцію другого сорту залежалі залишки продукції, в тому числі неактуальних колекцій минулих років, а також залишки продукції однакової номенклатури, що належать до різних партій, продукція однакової номенклатури, що може відрізнятись насиченістю кольору, продукція нестандартної ширини або довжини рулонів, наявність у рулоні ділянок з механічними пошкодженнями, що виключає можливість його укладання на одній суцільній площі, та відповідно ускладнює продаж такого рулону, рулони однієї номенклатури, що можуть відрізнятись по товщині або щільності, у зв'язку із зміною (вдосконаленням) технології виробництва, а також матеріалів, що використовуються в процесі виробництва килимового покриття (клеї, барвники, тощо), та інше.

Згідно наданих представником відповідача митних декларацій, що були використані митницею для коригування митної вартості товарів ввезених позивачем, встановлено, що імпортувалося килимове покриття:

-інших виробників (Concor carpeta b.v., Balta Induries b.v.);

-інших торгівельних марок (Concor, немає даних);

-стандартної ширини (2 м., 3 м., 4м., 5м.) та довжини рулонів;

-без ділянок з механічними пошкодженнями;

-сталої товщини або щільності;

-однакової насиченості кольору.

Таким чином, нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення має економічні передумови та не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, оскільки імпортований товар за митною декларацією №209000019/2016/017452 від 05.08.2016 відрізняється якісними характеристиками від товару що був ввезений відповідно митних декларацій №209000019/2016/009903 від 08.06.2016 р., №400050000/2016/7220 від 07.06.2016 року.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 10-12 статті 264 Митного кодексу України передбачено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 1 статті 55 цього Кодексу передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Згідно частини 1 цієї статті, митна вартість визначається за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною 2 статті 58 Митного кодексу України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Отже, декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов'язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року N 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору", зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.06.2012 року за N 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що декларантом подано документи, які не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а саме - не подані документи для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України.

Митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Судом встановлено, що позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару всі наявні в нього документи, що підтверджували заявлену митну вартість.

З огляду на викладене, сумніви митного органу щодо митної вартості товару який декларувався позивачем є безпідставними.

Оскільки позивачем було надано митному органу усі документи, що повністю підтверджували митну вартість, яка ним заявлена, відповідач був зобов'язаний в силу вимог статей 57, 58 МК України прийняти рішення про можливість застосування митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Перевіряючи правомірність застосування методів визначення митної вартості, суд керується ст. 58 Митного кодексу України, за якою перший метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки декларант подав документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для коригування митної вартості товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак відповідачем не доведено правомірності застосування ним резервного методу визначення митної вартості товару.

Таким чином, суд перевіривши рішення суб'єкта владних повноважень відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України встановив, що таке прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості № 209000012/2016/900057/2 від 05.08.2016 року є обґрунтованою. Відповідно скасуванню підлягає і картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209000019/2016/00194 від 05.08.2016 р.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати слід стягнути з Львівської митниці Державної фіскальної служби на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 209000012/2016/900057/2 від 05.08.2016 року.

3. Визнати протиправною та скасувати оформлену Львівською митницею Державної фіскальної служби картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209000019/2016/194 від 05.08.2016 року.

4. Стягнути з Львівської митниці Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Українсько-польського спільного підприємства з обмеженою відповідальністю "Інвар" судовий збір в розмірі 3200 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 03.05.2017 року.

Суддя Братичак У.В.