Справа № 2-а-5-2907/09/1423
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2011-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2011 р.Справа № 2-а-5-2907/09/1423

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2009 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни».

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва та просив суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача нарахувати на його користь недоплачену як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 по вересень 2008 року, в сумі 3593, 10 грн..

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2009 року позов ОСОБА_4, задоволений частково. Суд зобовязав управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року, обчисливши її у ці періоди з урахуванням підвищення в розмірі 30% визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування мінімальної пенсії за віком, та виплатити визначену різницю.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та на нього розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), від 09 липня 2007 року, ОСОБА_4, мав право на підвищення пенсії саме з цієї дати. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача підлягають захисту з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вище вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Так як вирішувати спори на майбутній час суди не вправі, та апеляційний суд вважає, що правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, то оскільки з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року (в межах бюджетного року) позивач мав право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вірно визначив дату проведення перерахунку підвищення пенсії, починаючи з 22 травня 2008 року, при цьому не вказавши кінцевої дати проведення такого перерахунку.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, апеляційний суд зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 201 КАС України, підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ч.2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішив справу по суті правильно, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, не вказавши кінцеву дату нарахування пенсії за 2008 рік а тому постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2009 року підлягає зміні.

Керуючись ч.1 ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст. 207, ст. 210, ст. 211, ч. 2 ст.212, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєвазалишити без задоволення, постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2009 року змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини постанови Центрального районного суду м. Миколаєва області від 10 квітня 2009 року наступним чином:

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва провести виплату підвищення до пенсії ОСОБА_4 з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

В іншій частині постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2009 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до вимог діючого законодавства, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: