Справа № 676/1044/17
Суддя: Швець О. Д.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/1044/17
Номер провадження 2-а/676/76/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Швець О.Д.,

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кам'янці-Подільському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільського районного відділення поліції Кам'янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницької області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кам'янець-Подільського районного відділення поліції Кам'янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницької області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обгрунтування вимог вказує, що постановою інспектора Кам»янець- Подільського РВП Кам»янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Саранчука А.М., серії БР № 396728 від 21.02.2017 року , його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що 21 лютого 2017 року о 14 год. 40 хв. керуючи своїм автомобілем ВАЗ 2121 д.н. НОМЕР_1 не мав при собі поліса цивільно-правової відповідальності. Постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанову винесено в порушення ст.ст.257, 258,268,277, 278,278 КУпАП, без відповідних доказів та з'ясування всіх обставин справи, з порушенням його прав відповідно ст.256 КУпАП, не в Управлінні патрульної поліції населеного пункту, де було скоєно порушення ПДР, як передбачає ст.276 КУпАП, а на місці зупинки, тому просить постанову серії БР № 396728 від 21.02.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін відповідно ч. 4 ст. 128 КАС України.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи встановив наступне.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що 21.02.2017 року інспектором Кам»янець- Подільського РВП Кам»янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Саранчуком А.М., винесено постанову серії БР № 396728 у справі про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що 21 лютого 2017 року о 14 год. 40 хв. керуючи своїм автомобілем ВАЗ 2121 д.н. НОМЕР_1 не мав при собі поліса цивільно-правової відповідальності, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Позивач не погоджується з винесеною постановою і оскаржує процедуру притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином з наведених норм закону вбачається, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Наведене обґрунтування спростовує твердження позивача про порушення відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченого ст..ст. 257, 258,277, 278,278 КУпАП та порушення його прав, передбачених ст..268 КУпАП .

Відповідно до ст..16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ст..53 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Тобто з зазначених норм права вбачається, що повноваження інспектора патрульної поліції передбачені чинним законодавством, кореспондуються з обовязком водія мати при собі поліс обовязкового страхування та предявляти його на вимогу працівників поліції.

Із матеріалів справи не вбачається, що позивач мав поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розмішувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою; 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто, патрульна поліція у своїй діяльності використовує технічні засоби як превентивний поліцейський захід з метою попередження, виявлення та фіксування правопорушень.

Згідно відеозапису з камери, яка була закріплена на форменому одязі відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 зауважень щодо дій інспектора поліції та порушення ПДР в якому його визнано винним, не висловлював, в постанові БР № 396728 від 21.02.2017 року також заперечень не зазначив.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач на місці вчинення правопорушення не оспорював.

Отже на підставі зібраних у справі доказів, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова відповідача є правомірною та не підлягає скасуванню.

За таких підстав, у задоволенні позовних вимог слід відмовити,

Керуючись ст.ст. 11, 17, 69, 71, 86, 99, 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільського районного відділення поліції Кам'янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницької області про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання сторонами її копії виготовленої в повному обсязі до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д