Справа № 2а-194/11
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-194/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2011 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Цимбал-Семенчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про оскарження бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача про оскарження бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Посилалася на те, що виділення земельних ділянок під житлову забудову у м. Чернівці здійснюється згідно глави 29 «Правил забудови та використання території м. Чернівці», затверджених рішенням 34 сесії міської ради від 07.07.2005 р. №763 та рішенням №802 від 24.12,2008 р., пунктами 29.1, 29.3-29.5, яких передбачається взяття на облік громадян, які бажають отримати земельну ділянку із земель державної та комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, та їх перебування на ньому невизначений термін в очікуванні порядку своєї черговості до прийняття відповідного рішення міською радою.

Вказувала, що 01.01.2010 вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення порядку набуття прав на землю», відповідно до якого було змінено ч. 6-10 ст. 118 та викладено в новій редакції ст. 123 Земельного кодексу України, що значно спростило процедуру відведення земельних ділянок для різних потреб. Зокрема було чітко конкретизовано строк розгляду заяви про виділення земельної ділянки з дня її отримання міською радою, до дня надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки чи мотивованої відмови, а саме - одномісячний термін.

Вважає, що з дня вступу в повну силу вищезгаданого Закону, що змінив земельне законодавство, постановка на облік громадян, що зацікавлені в індивідуальному житловому будівництві, утримання їх там протягом строку, що перевищує 1 місяць, та вимога щороку поновлювати документи не вписується в рамки закону, та суперечить чітко вказаним нормам по часу, що в ньому прописані та не відповідає способу набуття прав на землю, що в ньому вказаний.

Вважає бездіяльність відповідача щодо зміни своїх нормативно - правових актів відповідно до змін законодавства незаконною та протиправною виходячи з наступного:

Стаття 14 ОСОБА_2 України регламентує, що право власності на землю гарантується, воно повинно набуватися та реалізовуватися суб'єктами земельних відносин виключно лише відповідно до закону, тобто міська рада у сфері земельних відносин має безпосередній обов'язок виконувати свої функції виключно у відповідності до чинного законодавства.

Позивачка вважає, що не змінюючи додаткові умови та вимоги, що суперечать чинному законодавству, міська рада фактично перешкоджає реалізації конституційно-гарантованого права громадян набувати право власності на землю у відповідності до закону і змушує громадян до дій, що не передбачені законодавством, тим самим порушуючи їхні свободи, гарантовані їм ст.19 ч.1 ОСОБА_2 України.

Відповідно до ст. 19 ч.2 ОСОБА_2 України, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі своїх повноважень та у спосіб, які передбачені ОСОБА_2 та законами України, межі повноважень у вирішенні питань регулювання земельних відносин органів місцевого самоврядування визначені ст. 26 в ч.1 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - «вирішення відповідно до закону», тобто ігноруючи чинне земельне законодавство та спосіб набуття прав на землю, прописаний понад рік у діючому законі України, що змінив земельне законодавство у вищезгаданих частинах, позивачка вважає, що міська рада не виконує обов'язку покладеного на неї приписами ОСОБА_2 України;

Згідно статті 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається та діє принцип верховенства права, ОСОБА_2 має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні їй відповідати. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення в суд для захисту прав та свобод людини та громадянина гарантується ОСОБА_2 України.

Позивачка вказує, що 22.09.2010 р., звернулася до Чернівецької міської ради з клопотанням про виділення земельної ділянки під житлову забудову із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації, додавши пакет документів, що вимагалися, проте не отримала дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи мотивованої відмови у наданні такого дозволу, а лише повідомлення про її перебування на обліку індивідуальних забудовників.

В результаті бездіяльності відповідача згідно своїх повноважень у виконанні своїх обов'язків, позивачкавказує, що не змогла реалізувати своє право набуття прав на землю згідно чинного законодавства, що призвело до значних моральних страждань та депресивного стану, порушення звичайного ритму життя та соціальних зв'язків, що призвело до психічного та фізичного перевиснаження, так як вона витратила багато сил та часу на відновлення своїх порушених прав. Моральну шкоду, завдану бездіяльністю відповідача оцінює в дві тисячі гривень.

Просила визнати бездіяльність відповідача щодо внесення змін до своїх нормативно - правових актів у відповідності до змін законодавства незаконною та протиправною, зобовязати внести зміни в главу 29 у відповідності до норм Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення порядку набуття прав на землю», стягнути з відповідача кошти в сумі дві тисячі гривень на відшкодування моральної шкоди завданої його бездіяльністю.

Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлений нею адміністративний позов в повному обємі і дала пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що Чернівецькою міською радою не порушувались права позивачки, про що свідчать відповіді на її звернення. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно до п. 3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 22.09.2010 р., ОСОБА_3 звернулася до Чернівецької міської ради з клопотанням про виділення земельної ділянки під житлову забудову із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації з пакетом необхідних документів (а.с.13).

11.10.2010 р. департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин, заявника ОСОБА_1 поінформовано про розгляд її заяви (а.с.14, 16).

20.10.2010 р. ОСОБА_1 звернулась до Чернівецької міської ради зі скаргою щодо перегляду її заяви з урахуванням права на пільги, оскільки сімя є багатодітною (а.с.17).

11.11.2010 р. ОСОБА_1 отримала відповідь департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, де зазначалось про розгляд її звернення у відповідності до законодавства (а.с.18).

15.11.2010 р. ОСОБА_1 звернулась до Чернівецької міської ради зі скаргою щодо невідповідності глави 29 «Правил забудови та використання територій міста Чернівці» у відповідності до норм Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення порядку набуття прав на землю» (а.с.20).

08.12.2010 року структурними підрозділами міської ради, розглянуто звернення ОСОБА_4 та надано відповідь, де зазначено про проведення процедури внесення змін до Правил забудови та використання території міста Чернівці» (а.с.21).

Згідно вимог ст.18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся з заявою чи скаргою до органів державної влади, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно вимог ст. 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування», передбачено вжиття невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов'язкове одержання обґрунтованої відповіді.

Таким чином, відповідно до зазначених вимог, Чернівецька міська рада діяла відповідно до чинного законодавства.

Крім цього, згідно вимог ч.4 ст.15 Закону України «Про звернення громадян», рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених в заяві, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із розясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, та зазначалось позивачкою в позовній заяві, Чернівецькою міською радою не приймалось рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених в заяві ОСОБА_1С, а було розяснено про проведення відповідної процедури внесення змін до Правил.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Чернівецької міської ради щодо внесення змін до своїх нормативно-правових актів, то в їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю, оскільки судом встановлено, що Чернівецька міська рада діяла, а не допустила бездіяльність, що підтверджується вищезазначеною відповіддю.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в позові ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності відповідача та зобовязання вчинити дії.

Щодо вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Згідно зі ст.ст. 23, 1167 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відносно цих вимог закону суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної (немайнової) шкоди в сумі 2000 грн. з відповідача - Чернівецької міської ради не підлягають задоволенню, так як позивачем не доведено, що саме бездіяльністю відповідача у заподіяна моральна шкода і в чому це виражається, а тим більше, що судом не визнано бездіяльність відповідача, в зв'язку з чим відповідач не несе відповідальності за заподіяння будь-якої шкоди, в тому числі і моральної.

Керуючись ст.ст. 11, 99, 158-163 КАС України, ст.ст. 15, 16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про оскарження бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_5