Справа № 2-а-894/09/1529
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2011-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2011 р.Справа № 2-а-894/09/1529

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Приймак Г.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2009 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області та просила суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за період з січня 2007 року по грудень 2008 року, в сумі 2601,30грн..

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Суд зобовязав управління Пенсійного фонду в Татарбунарському районі Одеської області здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, крім того, зобовязав відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії і його виплату з врахуванням 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням фактично виплачених сум. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонеркою та на неї розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Однак, погодитися з датою початку проведення перерахунку пенсії позивачу неможливо, оскільки річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось її право на отримання підвищеної пенсії.

ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом 21 вересня 2009 року, та враховуючи положення ст.99 КАС України (у редакції чинної до 07 липня 2010 року), нею було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції скористався своїм правом та заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, а доказів поважності пропуску строку для звернення за захистом прав до суду надано не було, то права ОСОБА_4, підлягають захисту з 21 вересня 2008 року, тому позовні вимоги за 2007 рік задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, апеляційний суд зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вище вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Так як вирішувати спори на майбутній час суди не вправі, та апеляційний суд вважає, що правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, то оскільки з 21 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року (в межах бюджетного року) позивач мала право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції невірно визначив періоди часу, коли право позивача на отримання підвищеної пенсії було порушено, тому постанова суду підлягає зміні.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 201 КАС України, підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішив справу по суті правильно, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, не вказавши вірно період проведення перерахунку пенсії позивачу, а тому постанова Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2009 року підлягає зміні.

Керуючись ч.1 ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст. 207, ст. 210, ст. 211, ч. 2 ст.212, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області залишити без задоволення, постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2009 року змінити.

Третій абзац резолютивної частини постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2009 року по тексту виключити.

Викласти четвертий абзац резолютивної частини постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2009 року наступним чином:

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_4 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 21 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В іншій частині постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2009 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, але підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції в порядку та у строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді: