Справа № 686/4958/17
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/4958/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Подворного Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектра 1 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Муляра Артема Анатолійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, визнання дій неправомірними та закриття провадження,

встановив :

13 березня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з адміністративним позовом до інспектра 1 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Муляра А.А. про закриття провадження у справі, визнання дій інспектора незаконними та неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 588317 від 19.02.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої його оштрафовано на 255 грн. за те, що він о 03 год. 57 хв. 19 лютого 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вулиці Свободи 1б та здійснюючи маневр повороту праворуч з вулиці Свободи на проспект Миру не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 Б ПДР України.

Позивач посилається на те, що правил дорожнього руху не порушував, оскільки перед перехрестям зупинився щоб пропустити автомобілі які рухалися по головній дорозі, тобто виконав вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Також вказує, що інспектором було порушено процедуру розгляду справи, а саме не було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП та не роз'яснено його права.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що інспектором роти під час виконання своїх службових обов'язків, було встановлено, що позивач о 03 год. 57 хв. 19 лютого 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вулиці Свободи 1б та здійснюючи маневр повороту праворуч з вулиці Свободи на проспект Миру не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 Б ПДР України, а тому стягнення накладено законно. Вказує, що оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, її суть - обставинам правопорушення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено судом, та як вбачається із постанови серії АР № 588317 від 19.02.2017 року інспектром 1 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Мулярем А.А. під час виконання своїх службових обов'язків, було встановлено, що позивач ОСОБА_3 о 03 год. 57 хв. 19 лютого 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вулиці Свободи 1б та здійснюючи маневр повороту праворуч з вулиці Свободи на проспект Миру не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 Б ПДР України. Порушення зафіксовано на НВ DM 4367.

Інспектор вбачаючи у діях ОСОБА_3 ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнув його до адміністративної відповідальності, керуючись ст. 284, 283 КУпАП та застосував до адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач ОСОБА_3 о 03 год. 57 хв. 19 лютого 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вулиці Свободи 1б та здійснюючи маневр повороту праворуч з вулиці Свободи на проспект Миру не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 Б ПДР України. Із відеозапису також вбачається, що інспектором дотримано процедури розгляду справи та роз'яснено права.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються га групи: А.) Попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; Б.)Знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; В.)Заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; Г.)Наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; Г.)Інформаційно-вказівні. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; Д.)Знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; Е.)Таблички для дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху знак «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги. Якщо знак встановлено безпосередньо перед перехрестям, то йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Знак повинен установлюватись у місці, з якого для водія транспортного засобу, що зупинився, забезпечено видимість транспортних засобів, які рухаються дорогою, що перетинається.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 о 03 год. 57 хв. 19 лютого 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вулиці Свободи 1б та здійснюючи маневр повороту праворуч з вулиці Свободи на проспект Миру не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 Б ПДР України. Із відеозапису із нагрудної камери інспектора вбачається, що 19.02.2017 року на перехресті вул. Свободи - Проспект Миру світлофор не працював, а дорога була засніжена (розмітки видно не було). При цьому позивач під'їжджаючи до перехрестя взагалі не здійснив зупинку свого транспортного засобу перед перехрестям, тобто порушив п. 8.4 Б ПДР України.

При цьому суд відхиляє твердження представника позивача про те що ОСОБА_3 призупинився, оскільки повної зупинки транспортного засобу не було, не вбачається із відеозапису також призупинки такого. До того ж, в тому місці де вказує представник позивача про призупинку транспортного засобу - обмежена видимість транспортних засобів, які рухаються головною дорогою, а безпосередньо перед знаком позивач не зупинився.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону № 580).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 ЗУ «Про національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Таким чином, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачо Конституцією та КУпАП.

Шляхом співставлення зібраних по справі доказів, враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що ОСОБА_3 о 03 год. 57 хв. 19 лютого 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вулиці Свободи 1б та здійснюючи маневр повороту праворуч з вулиці Свободи на проспект Миру не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 Б ПДР України, а тому, суд приходить до висновку, що постанова серії АР № 588317 від 19.02.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої його оштрафовано на 255 грн. є правомірною, складена з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Також посадовою особою відповідача, дотримано адміністративної процедури притягнення позивача до відповідальності та роз'яснено права. А тому, підстави для скасування даної постанови відсутні.

Щодо закриття провадження у справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 157 КАС України, про закриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; якщо сторони досягли примирення; якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Стаття 284 КпАП України визначає види постанов по справі про адміністративне правопорушення, у т.ч. постанова про закриття справи.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може мати місце лише в рамках розгляду справи у порядку Кодексу про адміністративні правопорушення.

Стаття 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи.

Так, відповідно до даної норми Закону у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення.

А тому підстави для закриття провадження по справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 71, 86, 159, 160, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектра 1 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Муляра Артема Анатолійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 588317 від 19.02.2017 р., визнання дій неправомірними та закриття провадження, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя