Справа № 127/8276/17
Суддя: Бар'як А. С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/8276/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бар'як А.С. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, зазначивши, що раніше позивачу була призначена пенсія за вислугою років, проте, при досягненні пенсійного віку, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по віку, за результатами розгляду якої відповідач відмовив позивачу в призначенні даного виду пенсії, при цьому представники відповідача усно пояснили позивачу, що в даному випадку пенсія повинна не призначатись, а повинно відбуватись переведення з одного виду пенсії на інший, що на думку позивача, не відповідає нормам законодавства, в силу чого, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці нарахувати і виплачувати позивачу пенсії по віку згідно ст. 26 та в порядку ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 років, починаючи з 28.02.2017 року.

Відповідач, надіславши до суду заперечення проти позову, зазначив, що пенсія за вислугу років, яка була призначена позивачу за списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ще 30.09.2001 року, відноситься до пенсії за віком. Зазначає, що застосування показника середньої заробітної плати працівників в цілому по Україні при обрахунку пенсії позивача відбувався згідно вимог п. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що оскільки позивачу уже була призначена пенсія за віком, то його повторна вимога про призначення пенсії не передбачена жодною правовою нормою, та не може бути взята до уваги управлінням. Вважає, що відповідач діяв правомірно, в силу чого просив у позові відмовити.

Оцінивши повідомлені представником позивача та відповідачем обставини, вивчивши матеріали справи, дослідивши відповідь відповідача щодо розгляду заяви позивача від 20.03.2017 року (а.с. 6), зміст якої вказує, що ОСОБА_1 було призначено згідно його заяви від 30.09.2001 року пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому заявнику зазначається, що його звернення від 28.02.2017 року про призначення пенсії за віком є незрозумілим і некоректним; копію заяви ОСОБА_3 від 28.02.2017 року, зверненої до відповідача (а.с. 7), згідно якої ОСОБА_1 просить призначити та виплачувати йому пенсію по віку згідно ст. 26 та в порядку, визначеному ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 років; взявши до уваги правову позицію Верховного суду України, закріплену в постанові № 21-612а14 від 31.03.2015 року, згідно якої зазначено, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, врахувавши те, що позивачу було призначено вперше пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», а при даних спірних правовідносинах має місце реалізація права позивача на отримання пенсії згідно вимог іншого закону, а саме: Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якого пенсія позивачу за віком призначається вперше, з огляду на норму ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка чітко пов'язує застосування показника середньої заробітної плати, який враховувався при призначенні попереднього виду пенсії, виключно за наявності бажання особи, що в даних правовідносинах не відбулось, а відтак відповідач в супереч зазначеній нормі законодавства, без бажання особи, на власний розсуд застосував відповідний показник зарплати, врахувавши норму ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка чітко та вичерпно визначає про види пенсії та зазначає саме про призначення пенсії, останнє поняття є обов'язковим та кінцевим етапом, в тому числі і під час реалізації особою свого права на вибір виду пенсії, передбаченого нормою ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при якому пенсія саме призначається, останнє підтверджується та закріплюється нормою ст. 7 вказаного Закону та закріплюється законодавцем і в абз. 4 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в силу чого, враховуючи вимоги ст. 183-2 КАС України, зокрема ч. 4 та ч. 6 даної статті, які не передбачають мотивувальної частини в постанові суду, прийнятої в порядку скороченого провадження, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, при цьому суд, враховуючи зміст позовних вимог позивача, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абз. 4 ч. 2 ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 2 ст. 11, ст. 183-2 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2014, 2015, 2016 роки, здійснивши виплату недонарахованих сум пенсій із врахуванням проведених виплат, починаючи з 28.02.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці 640 грн. 00 коп. понесених судових витрат за сплату судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, у разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя