Справа № 308/12079/16а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 рокуЛьвів№876/2726/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - ОУПФ) в якому просив:

визнати протиправними дії та скасувати протокольне рішення відповідача від 09.11.2016 №46 про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років (далі - Рішення);

зобов'язати ОУПФ зарахувати до вислуги років, що у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-XII) дає право на пенсію, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - юридичному факультеті Ужгородського державного університету (далі - Університет), який складає 2 роки, 4 місяці і 28 днів;

зобов'язати відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону №1789-XII виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці роботи починаючи з 07.11.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років з підстав відсутності достатнього стажу роботи для виникнення права на таку пенсію та не зарахування до стажу за вислугу років половини строку його навчання в Університеті є неправомірним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення за наявності відповідних для цього умов. Зазначає, що працюючи тривалий час в органах прокуратури у нього були законні очікування, що набуте право на пенсію за вислугу 20 років та в розмірі 90% від суми місячного заробітку буде реалізовано та відповідно до вимог ст.22 Конституції України не буде скасоване або звужене.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2017 року у справі №308/12079/16-а заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та скасовано Рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1789-XII. Зобов'язано ОУПФ зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 строк навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1992 по 27.06.1997, що становить 2 роки, 4 місяці і 14 днів. Зобов'язано відповідача здійснити, починаючи з 07.11.2016, призначення пенсії позивачу згідно зі ст.50-1 Закону №1789-XII, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до п.5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VIII) з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Закону №1789-XII. Враховуючи відсутність у позивача необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно Закону №1789-XII., а також відсутність норм щодо права на призначення спеціальних пенсій з 01.06.2015, ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. Щодо зарахування до вислуги років позивача половини строку навчання, то відповідач вказує, що позивачем було здобуто вищу юридичну освіту не у вищому юридичному навчальному закладі, а на юридичному факультеті, тому підстави для зарахування строку навчання до стажу роботи відсутні.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити з таких міркувань.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства, тому дії ОУПФ щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1789-XII є протиправними.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив призначити йому пенсію за вислугу років у відповідності до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 24 календарні місяці підряд перед зверненням за пенсією (а.с.16).

За результатами розгляду вказаної заяви ОУПФ Рішенням відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Така відмова була мотивована зміною законодавства в частині призначення пенсій працівникам прокуратури, а також недостатністю стажу роботи за вислугу років (а.с.17).

Не погодившись із таким Рішенням відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-XII (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч.2 цієї ж статті розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч.12 ст.50-1 Закону №1789-XII).

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до ст.50-1 Закону №1789-XII, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Згідно з ст.50-1 Закону №1789-XII у редакції Закону №3668-VI прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011 положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-XII щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VI.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення.

Так, із набранням з 15.07.2015 чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), Закон №1789-XII визнано таким, що втратив чинність крім частин 3, 4, 6 та 11 ст.50-1.

Питання щодо пенсійного забезпечення прокурорів відповідно до Закону №1697-VII регламентовано нормами ст.86 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відноси).

За змістом цієї статті прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше (для розглядуваного випадку) з 01.10.2016 по 30.09.2017 - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років (ч.1).

Пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2).

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (п.3).

Відповідно до п.5 «Прикінцевих положень» Закону №213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно, зокрема до Закону №1789-XII.

З огляду на викладене, на момент звернення позивача до ОУПФ із заявою про призначення пенсії за вислугу років змінені умови призначення таких пенсій; наведене питання врегульовано приписами ст.86 Закону №1697-VII, правові ж підстави для застосування в цьому випадку норм попереднього Закону №1789-ХІІ є відсутніми.

Щодо вимоги позивача про зарахування половини строку навчання в Університеті до вислуги років, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

На момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років його стаж роботи за вислугу років склав 19 років 1 місяць 25 днів, згідно позовної заяви останнього стаж необхідний для призначення такої пенсії повинен становити 20 років (а.с.3, 17).

Однак, на час звернення за призначенням спірної пенсії законом передбачено стаж в розмірі 23 роки, у тому числі стаж на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 3 місяці (з 01.10.2016 по 30.09.2017), а тому в будь-якому випадку наведеного стажу є недостатньо для призначення спірної пенсії.

Вимога позивача про зарахування до стажу за вислугу років половини строку навчання в Університеті заявлена в безпосередньому поєднанні з вимогами про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов'язання призначити спірну пенсію. Вирішення такої вимоги має вплив на визначення стажу роботи для призначення пенсії на момент звернення із заявою від 07.11.2016 для її призначення.

Відтак, оскільки у позивача не виникало право на призначення пенсії за вислугу років, тому правові підстави для зарахування стажу навчання до складу стажу за вислугу років є відсутніми.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 03 травня 2017 року.