Справа № 578/228/17
Суддя: Косар А. І.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 578/228/17
провадження №2-а/578/10/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання незаконними дії та рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача перерахувати пенсію згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Сумської області № 33-Зп від 15.03.2016 за минулий час не більше як за 12 місяців, виходячи з 90% розміру середнього заробітку за відповідною посадою без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити недоплачену суму пенсії. Свої вимоги мотивує тим, що з червня 2000 року він перебуває на обліку у Великописарівському об'єднаному УПФ України Сумської області та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». 24.03.2016 він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки, виданої Прокуратурою Сумської області 15.03.2016, виходячи з 90 % розміру місячного заробітку. Однак, відповідач в перерахунку йому пенсії по заробітній платі відмовив і листом № 1362/02-29 від 31.03.2016 повідомив, що після 01.06.2015 пенсії на умовах Закону України «Про прокуратуру» не призначаються. Вважає такі дії відповідача протиправними, таке рішення порушує його права і не відповідає чинному законодавству, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відповідач подав письмові заперечення, вказуючи, що пенсійне забезпечення працівників прокуратури було врегульоване статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 -ХІІ. 14.10.2014 року прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ. Прикінцевими положеннями цього Закону передбачено, що Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратив чинність, крім деяких положень, зокрема частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1. Частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру від 14.10.2014 року передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на даний час Кабінетом Міністрів України не встановлені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, тому підстав для перерахунку пенсії немає /ас39-40/.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав. Представник відповідача заперечила проти задоволення заявлених вимог, указавши на письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач працював в органах прокуратури, у зв'язку з чим набув право на пенсію за вислугу років. Позивачу з 15.05.2000, згідно з діючим на той час Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року призначена пенсія за вислугу років у розмірі 62% від середнього заробітку /ас16/. З 17.10.2001 по 19.07.2010 позивач безперервно працював на посаді слідчого прокуратури Краснопільського району Сумської області /ас13/.

24.03.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії /ас 28/.

Згідно до листа відповідача № 1362/03-29 від 31.03.2016 останній повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначалися зокрема і відповідно до закону «Про прокуратуру». Тобто після 01.06.2015 р. пенсії на умовах Закону України «Про прокуратуру» не призначаються та не перераховуються. /ас32/.

На думку суду, вказані дії відповідача не відповідають вимогам закону.

Згідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовими актами.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру".

Приписи частин дванадцятої, сімнадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.91р. №1789-XII, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії, передбачали, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно із частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України "Про прокуратуру", на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Положеннями частин тринадцятої, двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року, які діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час спірних правовідносин зазначені умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Отже, чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій, а відтак встановлене право особи, яка отримує відповідно до законодавства про прокуратуру пенсію за вислугу років, на її перерахунок за певних умов та в порядку, які на даний час Урядом України не визначені.

Крім того, норми статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені із цього Закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України - з набранням чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII (набрав чинності 01 січня 2015 року).

Пунктом 16 розділу III "Прикінцеві положення" цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

За таких обставин, на час спірних правовідносин позивач мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України із січня 2015 року, однак не прийняті ані до моменту його звернення за перерахунком пенсії, ані дотепер, що призвело до оспорюваної відмови у такому перерахунку.

Отже, маючи відповідне право, проте перебуваючи в стані невизначеності внаслідок тривалої бездіяльності компетентного органу, заявник не може його реалізувати.

Враховуючи висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 вересня 2014 року, наведені вище обставини розцінюються як невиправдане втручання у право заявника.

Оскільки Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, виходячи із приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90 відсотків від середнього заробітку, вказаного у довідці прокуратури Сумської області № 33-зп-16 від 15.03.2016, і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

При цьому, для перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відтак, зміни, внесені до Закону України "Про прокуратуру" після призначення позивачу пенсії, в частині зменшення відсоткового розміру заробітної плати, з якого обчислюється розмір пенсії, стосуються порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України, висловленими, зокрема, в постановах від 10 грудня 2013 року №21-348а13 , від 17 грудня 2013 року №21-445а13, в постанові від 01.07.2014р. по справі № 21-244а14.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Доводи відповідача про те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015, зокрема скасовані норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, призначались, відповідно до Закону України "Про прокуратуру", суд вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " від 02.03.2015 №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу ", "Про прокуратуру ", "Про судоустрій і статус суддів ", "Про статус народного депутата України ", "Про Кабінет Міністрів України ", "Про судову експертизу ", "Про національний банк України ", "Про службу в органах місцевого самоврядування ", "Про дипломатичну службу ", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення п. 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону № 213 від 02.03.15 р. стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Крім цього, в тексті вказаного Закону чітко визначено, що з 01.06.15 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України. При цьому, право на перерахунок пенсії виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 01.06.15 р. перешкоди для перерахунку призначеної пенсії відсутні.

Крім того, з 15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівників прокуратури, а саме статтею 86.

Таким чином, суд зазначає, що норми щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури за Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. не могли бути скасовані пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", оскільки норми Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури набрали чинності 15.07.2015р., тобто після 01.06.2015р.

За ухвалою суду від 7.03.2017 позовні вимоги позивача з 2 березня по 1 вересня 2016 року залишені без розгляду унаслідок пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи наведене, суд уважає, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату, яку видано прокуратурою Сумської області № 33-зп-16 від 15.03.2016, виходячи з 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, який повинен бути здійснений з 02 вересня 2016 року.

Разом з тим, суд зазначає, що позовна вимога щодо проведення такого перерахунку пенсії без обмеження її граничного розміру є передчасною, оскільки в даному випадку відсутні підстави вважати, що відповідачем при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 буде обмежено її граничний розмір.

Отже, в цій частині позовних вимог спір не виник, а тому у даному випадку відсутні підстави для судового захисту прав позивача в такий спосіб.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 640 грн 00 коп.

Керуючись статтями 2,7 - 9, 11, 14, 18,69 - 72, 86, 87, 94, 97,99,100, 158 - 163, 167,183-2,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно довідки прокуратури Сумської області № 33-зп-16 від 15.03.2016

Зобов'язати Великописарівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії згідно довідки прокуратури Сумської області № 33-зп-16 від 15.03.2016 з 02 вересня 2016 року виходячи з 90 % розміру місячного заробітку, вказаного в довідці та виплатити недоплачену суму пенсії

В іншій частині у позові відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Косар