Справа № 344/13634/16-а, 2а-344/160/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року № 876/4262/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної державної разової грошової допомоги до 05 травня у 2016 році у розмірі 920 гривень; 2) зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити позивачу щорічну державну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

З цією постановою суду першої інстанції від 22.02.2017 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є незаконна, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій (ветеранам війни) у 2016 р. слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р., а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII, який має вищу юридичну силу. Статтею 12 цього Закону передбачено, що розмір щорічної грошової допомоги до 05 травня повинен становити 5 мінімальних пенсій за віком.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 22.02.2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 4).

У 2016 році позивачеві виплачена щорічна разова грошова допомога до 05 травня у розмірі 920 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Тому, з 01.01.2015 року Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» припинені дії норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України не визнані.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії Управління соціального захисту населення на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у розмірі 920 грн. були правомірними.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викликана не протиправними діями Управління соціального захисту, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім цього, слід врахувати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня. Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права, обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

З врахуванням наведеного, щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік позивачу правомірно виплачена у розмірі, встановленому постановою КМ України, а отже висновок суду першої інстанції про відмову в задоволення позову законний та обгрунтований.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали виготовлено 11.05.2017 року.