Справа № 826/4256/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2017 року № 826/4256/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

третя особа Головне управління державної казначейської служби України в м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва (надалі - Відповідач, замінена на належного Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві), третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в м. Києві, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо не направлення до Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 виданий Деснянським РУГУ МВС України у м. Києві 13.08.2002 p., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), згідно квитанції від № 6558419 від 19.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 22.09.2015 він вперше придбав житло, сплативши при цьому 8127,00 грн. коштів на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомості. Надалі позивач, керуючись п.15-1 Порядку сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, звернувся до відповідача із заявою щодо повернення сплачених ним коштів на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомості у зв'язку з їх помилковою сплатою, у задоволенні якої відповідач необґрунтовано відмовив.

Представник Відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмовому запереченні, зазначивши про відсутність доказів, наданих Позивачем, щодо придбання ним житла вперше.

Третя особа надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що повернення коштів здійснюється на підставі відповідного подання органу Пенсійного фонду України.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що 22.09.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ» укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач придбав у власність квартиру АДРЕСА_2. У зв'язку з цим Позивач сплатив 8127,00 грн. на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості, що Відповідачем не заперечувалась.

Позивачем 26.10.2015 р. направлено на адресу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва заяву про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 8127,00 грн.

В вищезазначеній заяві Позивач зазначив, що ним придбано житло вперше, а тому внаслідок чого ним було помилково сплачено 8127,00 грн. та на підтвердження придбання житла вперше Позивач надав копія договору від 22.09.2015 p., зареєстрованого в реєстрі за № 3138, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 4467971, квитанцію № 6558419 від 19.09.2015 p. на суму 8 127,00 грн, Інформаційну довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 від 23.12.2015 р. 17:56:58 за індексним номером 50662333.

Листом від 04.12.2015 р. №21805/03 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва відмовлено Позивачу у поверненні коштів та роз'яснено можливість звернення з відповідним позовом до суду.

Крім того, Позивачем 26.10.2015 р. направлено на адресу Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві заяву про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 8127,00 грн.

Листом від 10.11.2015 р. №06-08/4757-14172 Головне управління державної казначейської служби України в м. Києві повідомило Позивача, що повернення коштів можливо за наявності подання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про повернення коштів.

Позивач вважає протиправним відмову Відповідача в поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо не направлення до Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/7 звільняють від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування осіб, які вперше придбавають житло, зокрема, зазначають - платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ і організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законом та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Крім того, пунктом 15-1 «Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, встановлено, що обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ і організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законом та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з п 8 статті 2 вказаного Закону об'єктом оподаткування для платників збору визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Відповідно до пункту 10 статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» на обов'язкове державне пенсійне страхування для підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності та фізичних осіб, які придбавають нерухоме майно встановлюються ставки збору на рівні 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Суд звертає увагу, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, та громадяни, які придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

При цьому, слід звернути увагу, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, не існує єдиної бази, за допомогою якої можна визначити первинне придбання нерухомого майна особою, а також не існує органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла.

Питання стосовно механізму перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, - було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше, однак, ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.00 № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Таким чином, відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм - не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами, а тому саме органи Пенсійного фонду України зобов'язані довести, що конкретні особи - придбавають житло не вперше.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Нормами частини другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З аналізуючи викладене вище, Суд приходить до висновку, що саме Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва зобов'язано довести, що Позивач придбала житло згідно договору купівлі - продажу від 12 лютого 2015 року не вперше.

Відповідно до ст. 1 п. 9 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 та п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна громадяни, які придбали житло вперше.

Згідно із частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, зокрема, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Аналіз наведеного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення особі помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів: заяви платника; подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування у даному випадку є Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке у разі наявності відповідних підстав повинне подати відповідне подання про повернення коштів до органу Казначейства.

Судом встановлено, що Позивач в установленому порядку звернувся до Відповідача із заявою про повернення помилково сплачених ним коштів, надавши на підтвердження своїх вимог відповідні докази, які в установленому порядку доводять факт придбання ним житла вперше.

Проте, як встановлено Судом, подання про повернення коштів Позивачу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва згідно з Порядком не готувалося та до органу Казначейства не подавалося, що в свою чергу свідчить про бездіяльність Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо не направлення до Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8 127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 виданий Деснянським РУГУ МВС України у м. Києві 13.08.2002 p., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), згідно квитанції від № 6558419 від 19.09.2015 року, Суд зазначає наступне.

Враховуючи, що під час розгляду справи, Судом встановлено протиправну бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, то відповідно, останній зобов'язаний підготувати подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України № 1055 від 16.12.2015 року реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України, зокрема: Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва реорганізовано шляхом злиття в Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.05.2016 р. державна реєстрація Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі припинено та утворено правонаступника - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Враховуючи, що правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва є Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, то в даному випадку, саме на останнього покладається обов'язок щодо вчинення певних дій.

Водночас Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене Суд вважає, що з метою захисту порушеного права Позивача, за захистом якого він звернувся до суду, зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 виданий Деснянським РУГУ МВС України у м. Києві 13.08.2002 p., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), згідно квитанції від № 6558419 від 19.09.2015 року.

Аналогічна позиція викладена в рішеннях Верховний Суд України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі №804/14800/14 та в Ухвалі Вищого адміністративного суду від 31 березня 2016 р. по справі №К/800/2372/16.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо не направлення до Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8 127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8127 грн. 00 коп., сплаченого ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 виданий Деснянським РУГУ МВС України у м. Києві 13.08.2002 p., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), згідно квитанції від № 6558419 від 19.09.2015 року.

4. Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати в сумі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук