Справа № 2-а-274/09/1512
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2011 р.Справа № 2-а-274/09/1512

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

25 березня 2011 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

судді Жука С.І.,

судді Запорожана Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Гречаного В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу,

В С Т А Н О В И Л А :

27 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу.

Зазначила, що є пенсіонеркою за віком, має статус «дитина війни», а відтак з 01 січня 2006 року її щомісячна пенсія, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(Закон) від 18 листопада 2004 року №2195-VI, повинна збільшитись на 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на наведене, позивачка просила суд визнати відмову виплатити соціальну допомогу безпідставною. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси нарахувати та виплатити їй як дитині війни щомісячну соціальну державну допомогу за період 2006-2008 роки у розмірі 4172,40 грн.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період 3 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період 3 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка відноситься до категорії осіб із статусом дитина війни і на неї розповсюджуються пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України за 2006 рік»від 20.12.2005р., дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2006 рік було зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19.01.2006 року п. 17 ст. 77 вказаного Закону виключено, а ст. 110 цього ж Закону викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст. 110 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2006 рік»в зазначеній частині не реалізовані.

Також положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнавались.

Таким чином у 2006 році відповідач не мав підстав проводити виплату підвищення до пенсії позивача у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а тому суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було призупинено на 2007 рік.

9 липня 2007 року рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 вищезазначені положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, (в редакції чинній на день звернення позивачки з позовом до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції повинен був врахувати, що річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивачки, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право на отримання підвищення до пенсії.

Як вже зазначалось, позивачка звернулася до суду з позовом 27 лютого 2009 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачкою було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що доводи позивачки щодо її необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином права позивачки підлягають захисту з 22 травня 2008 року, враховуючи рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачки за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

У звязку з чим оскаржувана постанова суду 1-ї інстанції підлягає зміні, оскільки суд по суті правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу змінити.

Викласти резолютивну частину вищевказаної постанови у наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням доплат, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»враховуючи вже виплачені позивачці суми.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити».

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2009 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у відповідності до положень діючого законодавства.

Головуючий В.О. Скрипченко

Суддя С.І. Жук

Суддя Д.В. Запорожан