Справа № 2-а-2586/08/1570
Суддя: Алєксєєв В.О.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2011 р.Справа № 2-а-2586/08/1570

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Алєксєєва В.О.

суддів Бітова А.І.,

ОСОБА_1

при секретарі Кауновій Ю.С.

з участю: ОСОБА_2, представника Кабінету Міністрів України ОСОБА_3, представника Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі УПСЗН Суворовської РА ОМР) про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 вказував, що з 20 квітня 2007 року він є інвалідом ІІІ групи І категорії учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Згідно чинного законодавства, учасникам ліквідації Чорнобильської АЕС, які стали інвалідами ІІІ групи, виплачується одноразова грошова компенсація за втрату здоровя в розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат, а також щорічна грошова допомога на оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат. Однак, у 2007 році позивачу не виплатили одноразову грошову компенсацію за втрату здоровя в розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат, а також протягом 2005-2007 років позивачу виплачували щорічну грошову допомогу на оздоровлення у значно меншому розмірі, ніж передбачено Законом України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В ході розгляду позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у перерахуванні компенсаційних виплат у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- стягнути з УПСЗН Суворовської РА ОМР на користь позивача 15 750 грн. разової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю;

- стягнути з відповідача - суб'єкта владних повноважень грошові кошти на виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2005, 2006, 2007 роки, в розмірі: за 2005 рік - 2 525 грн.; за 2006 рік - 2 525 грн.; за 2007 рік - 2 100 грн.

Всього стягнути з відповідача - 22 900 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2008 року до участі у справі у якості співвідповідачів були притягнуті Кабінет міністрів України та Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Відповідач УПСЗН Суворовської РА ОМР позов не визнав, вказуючи, що позивач був взятий на облік в управління лише з 01 вересня 2007 року, а до цього часу позивач знаходився на обліку Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, тому належним відповідачем по виплаті грошової компенсації є саме Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Відповідач Кабінет Міністрів України позов не визнав, вказуючи, що Кабінет Міністрів України не є субєктом правовідносин, що виникають в процесі виплати одноразової компенсації за втрату здоровя та щорічної грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, а головним розпорядником цих коштів є Міністерство праці та соціальної політики України. Відповідно до чинного законодавства, вказані виплати повинні здійснювати органи соціального захисту населення за місцем проживання громадянина, а саме УПСЗН Суворовської РА ОМР.

Відповідач - Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до судового засідання не зявився, але був належним чином сповіщений про розгляд справи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року позов ОСОБА_2 до УПСЗН Суворовської РА ОМР, Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо своєчасності виплати належних позивачу грошових коштів та УПСЗН Суворовської РА ОМР щодо відмови у перерахуванні та виплаті одноразової компенсації.

Зобовязано УПСЗН Суворовської РА ОМР нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову компенсацію за втрату здоровя у розмірі 15 750 грн., щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 2007 роки у розмірі 7 150 грн., а всього 22 900 грн.

В апеляційній скарзі УПСЗН Суворовської РА ОМР ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПСЗН Суворовської РА ОМР, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга УПСЗН Суворовської РА ОМР не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи І категорії учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інвалідність встановлена 20 квітня 2007 року.

З 17 серпня 2001 року по 18 січня 2007 року позивач знаходився на обліку в Галицькому відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (за місцем проживання). Знятий з обліку 04 лютого 2007 року у зв'язку зі зміною місця проживання, та у звязку з чим з 01 вересня 2007 року знаходиться на обліку в УПСЗН Суворовської РА ОМР.

Позивач звернувся до УПСЗН Суворовської РА ОМР про виплату йому щорічної грошової допомоги, на що отримав відповідь про необхідність звернення до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Згідно відповіді Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - позивач має право на одноразову грошову компенсацію в розмірі 189, 60 грн.; компенсація не виплачувалася позивачу, оскільки він не звертався за нею.

Позивач знаходився на обліку в 2005-2007 роках як в Галицькому відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, так і в УПСЗН Суворовської РА ОМР, які не виплатили позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інваліду внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що протягом 2005-2007 років позивач мав право на отримання вказаних виплат у розмірах, передбачених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки норми цього Закону мають вищу юридичну силу ніж положення Постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та № 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на підставі яких позивачу виплатили разову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю та щорічні допомоги на оздоровлення.

Судова колегія частково погоджується з цими висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Стосовно позовних вимог щодо невиплати разової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, судова колегія зазначає наступне.

За змістом ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, належить до виплати щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат та одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" було зупинено на 2007 рік дію ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" у частині виплати компенсацій та допомог.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнані неконституційними положення ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", відповідно, з 09 липня 2007 року ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" у частині виплати компенсацій та допомог відновила свою дію.

Таким чином, у 2007 році, після 09 липня цього року позивач отримав право на одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат (з урахуванням того, що він набув статусу інваліда ІІІ групи у квітні 2007 року та до 09 липня 2007 року йому не виплачувалась така компенсація).

Отже, позовні вимоги про стягнення разової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю підлягають задоволенню, що було вірно встановлено судом першої інстанції

Стосовно позовних вимог щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік, судова колегія зазначає наступне.

Вищенаведена норма ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", має вищу юридичну силу ніж положення Постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на підставі якої позивачу у 2005 році виплатили щорічну допомогу на оздоровлення.

Таким чином, позовні вимоги щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік підлягають задоволенню, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що позивач пропустив строк для звернення до суду за захистом своїх прав за 2005 рік (позов поданий у грудні 2007 року), однак, враховуючи, що відповідачі не наполягали на відмові у задоволенні позову з цих обставин, не має підстав застосовувати до позивача негативні наслідки пропущення строку звернення до суду, які передбачені ч.1 ст. 100 КАС України (в редакції, яка була чинною під час розгляду справи в суді першої інстанції).

Стосовно позовних вимог щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік, судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 37 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого ч.4 та ч.7 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік зупинено. Відповідні положення цього Закону в установленому порядку Конституційним Судом України не визнавалися неконституційними.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2006 рік належало відмовити, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, судова колегія зазначає наступне.

Задовольняючи позов у частині щорічної компенсації на оздоровлення за 2007 рік, суд першої інстанції не врахував того, що, як було вказано вище, ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" було зупинено на 2007 рік дію ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у частині виплати компенсацій та допомог.

На період проведення цих виплат (згідно атестату (а.с.15) позивач отримав таку виплату 31 березня 2007 року) норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" неконституційними визнані не були. Тобто на період спірних правовідносин УПСЗН діяло правомірно, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Лише рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року у справі №1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, позовні вимоги щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік не підлягають задоволенню, що також помилково не було встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 і, відповідно, необхідність їх часткового задоволення.

Згідно листа Голови ліквідаційної комісії, 15 червня 2010 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи УПСЗН Суворовської РА ОМР (а.с.185).

Отже, правонаступником функцій щодо проведення соціальних виплат є Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_2 до УПСЗН Суворовської РА ОМР, Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради задовольнити частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо невиплати ОСОБА_2 у 2005 році щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради щодо невиплати ОСОБА_2 у 2007 році одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити виплату ОСОБА_2:

- щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2005 рік у розмірі пяти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" (за вирахуванням виплаченої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005 рік);

- одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 лютого 2011 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: