Справа № 127/367/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 9 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну способу та порядку виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 9 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про задоволення вимог заяви про заміну способу та порядку виконання судового рішення.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну способу та порядку виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції виходили з наступного.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Як зміну способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Суди встановили, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року, зміненою постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 5 квітня 2016 року, визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної основної державної пенсії та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до вимог статей 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_1 основну державну пенсію у відповідності до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі не нижчому шести мінімальних пенсій за віком, починаючи з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року з урахуванням вже проведених виплат

На час звернення позивача до суду рішення суду відповідачем було не виконаним. Виконавчий документ, виданий на виконання судового рішення, не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у зв'язку з тим, що таке прийнято про зобов'язання вчинити дії, а не про стягнення коштів.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум пенсії буде здійснена відповідачем після надходження відповідних сум із Державного бюджету.

Посилання позивача на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення пенсійних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, є безпідставними, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Змінивши спосіб виконання судового рішення в даному випадку із зобов'язання виплатити зазначені кошти на стягнення конкретної суми цього перерахунку, суд змінив би постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами при розгляді справи.

Враховуючи викладене, зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року №№ 21-394а14, 21-475а14, 13 січня та 17 лютого 2015 року №№ 21-604а14, 21-622а14, від 14 квітня 2015 року № 21-78а15,.

З урахуванням викладеного, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав задоволення вимог заяви є правильними.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 9 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України (підпис) М.І. Мойсюк