Справа № 310/8109/16-а
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8109/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Мазняк О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання здійснити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання здійснити дії в якому зазначила, що з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, який охопив територію Донецької та Луганської області, вона разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, була вимушена покинути своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та переміститися за адресою: АДРЕСА_1. 27.10.2014 року її та двох малолітніх дітей було взято на облік як внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області. Одночасно нею було подано заяву про надання грошової допомоги, отримання якої передбачено «Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». 29.04.2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про надання грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, але до теперішнього часу грошову допомогу за період з 29.04.2016 року по 28.06.2016 року не отримала. У червні 2016 року вона отримала листа від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 26.05.2016 року в якому відповідач посилався на неузгодженість нормативно-правових актів, а тому рішення про виплати може бути прийняте після приведення нормативних актів у відповідність до чинного законодавства. У липні 2016 року вона знову звернулась до відповідача із листом в якому просила прийняти заходи для виплати їй допомоги на покриття витрат на проживання за період з 29.04.2016 року по 28.06.2016 року. Листом від 12.08.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради повідомило її про те, що 17.03.2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.03.2016 року № 167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» відповідно до якої в довідці, як фактичне місце проживання не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають. Тому для прийняття рішення про призначення допомоги не було законних підстав. Також зазначено, що на момент проведення перевірки фактичного місця проживання 18.07.2016 року вона з дітьми була відсутня за адресою вказаною в заяві і факт її проживання в АДРЕСА_1 не підтверджено. Її заява не виносилась на розгляд комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам і рішення про призначення допомоги не приймалося, а особова справа 26.07.2016 року направлена на адресу Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради згідно їхнього запиту № 01/07-3235 від 01.07.2016 року.

Вважала невиплату адресної грошової допомоги у період із 29.04.2016 року по 28.06.2016 року протиправною бездіяльністю відповідача з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно абзацу 2 п. 1 цього порядку ( в редакції від 01.10.2014 року) довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується). Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2016 року № 167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 17.03.2016 року, постанову Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» було доповнено п. 3 такого змісту: «Як фактичне місце проживання не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права. їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають». Згідно абзацу 6 п. 6 Порядку (у редакції від 11.06.2016 року) довідка, видана до 20 червня 2016 р., у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, підлягає перереєстрації до 20 липня 2016 року. Для цього внутрішньо переміщена особа особисто або через законного представника (у випадках, передбачених абзацами першим - шостим пункту 2 цього порядку) звертається за видачею довідки до уповноваженого органу, а раніше видана їй довідка вилучається, про що вносяться відповідні записи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Згідно абзацу 5 п. 6 порядку довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону. Таким чином, її довідка від 27.10.2014 року №230600004 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, була дійсною до 20 липня 2016 року включно.

Також, вважала необґрунтованим твердження відповідача про те, що факт її проживання АДРЕСА_1 не підтверджено, оскільки на момент проведення перевірки фактичного місця проживання 18.07.2016 року вона з дітьми була відсутня за адресою вказаною в заяві. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.06.2016 року № . , вона разом зі своїми дітьми перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, а тому на момент проведення перевірки фактичного місця проживання 18.07.2016 року вона з дітьми була відсутня за адресою вказаною у заяві. Факт її постійного проживання у АДРЕСА_1 підтверджується письмовими доказами, які вона долучила до позовної заяви.

Таким чином, після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509» 11.06.2016 року відновлення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період із 29.04.2016 року по 28.06.2016 року повинно було бути здійснено відповідачем негайно.

Посилалась на ст.ст. 19,46,55 Конституції України, ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст.7, ч.1 ст.9, ч. 1 ст. 13, ст.14 Закону України від 20.10.2014 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» і просила визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в частині відмови виплаті їй щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 29.04.2016 року по 28.06.2016 року. Зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області виплати їй заборгованість із щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що виникла в період із 29.04.2016 року по 28.06.2016 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у письмових запереченнях та в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову і пояснив суду, що позивач перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради з 27.04.2016 року і їй була виплачена допомога на проживання по 26.04.2016 року. ОСОБА_1 29.04.2016 року звернулась до управління із заявою щодо призначення адресної допомоги на новий термін. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2016 року за №167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 17.03.2016 року, в довідці, як фактичне місце проживання не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділи, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають. У зв'язку з тим, що в довідці позивача було проставлено адресу її місця проживання місцезнаходження Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради, тому прийняти рішення про продовження виплати адресної допомоги на проживання не було законних підстав. 08.06.2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», за якою рішення про призначення (відновлення) даного виду допомоги приймається за результатами проведення перевірки фактичного місця проживання, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. Працівниками Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради 18.07.2016 року було проведено перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1, за результатами якої було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яким не було підтверджено факт проживання в м. Бердянську, тому допомога на проживання згідно заяви від 29.04.2016 року призначена не була. ОСОБА_1 знята з обліку як внутрішньо переміщена особа з 27.04.2016 року і на теперішній час проживає в м. Маріуполь та перебуває за місцем проживання на обліку з 29.06.2016 року. Крім того, вважала, що позивач пропустила строк звернення з позовом до суду.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Представник відповідача посилався на пропуск позивачем строку на звернення з адміністративним позовом до суду, але судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача із заявами про відновлення виплат і тільки 12.08.2016 року вона отримала відповідь про те що поновлення виплат неможливе, а тому саме з цієї дати починається перебіг строку і позивач не пропустила строк на звернення з адміністративним позовом до суду.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 1 цього Закону, адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 виданого Бердянським МВ УДМС України в Запорізький області 05 серпня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване по АДРЕСА_2 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 08.08.2007 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 мамою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 (а.с.9,10).

Згідно довідки від 27.10.2014 року ОСОБА_1 та її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження взято на облік як внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області. Фактичне місце їх проживання за адресою: АДРЕСА_1. Строк дії зазначеної довідки неодноразово продовжувався, останній термін її дії зазначено 26.10.2016 року (а.с.11,75).

Відповідно довідок №№ , , від 29.06.2016 року ОСОБА_1 та її малолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження взяті на облік як внутрішньо переміщені особи в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради з 29.06.2016 року, що також підтверджується листом від 05.09.2016 року (а.с.17).

Таким чином, судом встановлено, що позивач та її малолітні діти є внутрішньо переміщеними особами.

Позивач звернулась до УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про надання грошової допомоги, отримання якої передбачено «Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», яку отримувала до 26.04.2016 року (а.с.71-72).

Із заяви ОСОБА_1 від 29.04.2015 року та листів УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 26.05.2016 року та 17.08.2016 року видно, що ОСОБА_1 29.04.2016 року звернулась до відповідача із заявою про надання цієї грошової допомоги на наступний шестимісячний строк з 29.04.2016 року, але її не було виплачено грошові кошти для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами і їй були надані відповіді наступного змісту (а.с.15,16,73).

Листом від 26.05.2016 року УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області повідомило ОСОБА_1, що відповідно до пункту 3 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» надання соціальних послуг здійснюється за зареєстрованим місцем проживання внутрішньо переміщених осіб». Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» на зворотному боці довідки проставляється відмітка про реєстрацію місця проживання внутрішньо переміщених осіб. Довідка не є дійсною без проставляння на її зворотному боці зазначеної відмітки. Як фактичне місце проживання не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають. У зв'язку з неузгодженістю нормативно-правових актів, а саме: вищевказаної постанови та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» на сьогодні рішення щодо призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління не приймає. Рішення буде прийнято після приведення вищевказаних нормативних актів у відповідність до чинного законодавства та визначення органу, який здійснює реєстрацію (а.с.15).

Листом від 17.08.2016 року УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області повідомило ОСОБА_1, що 17.03.2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.03.2016 року № 167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» відповідно до якої в довідці, як фактичне місце проживання не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають. Тому для прийняття рішення про призначення допомоги не було законних підстав. 08.06.2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Згідно цієї постанови рішення про призначення (відновлення) даного виду допомоги приймається за результатами проведення перевірки фактичного місця проживання, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. На момент проведення перевірки фактичного місця проживання 18.07.2016 року ОСОБА_1 з дітьми була відсутня за адресою вказаною в заяві і факт її проживання в АДРЕСА_1 не підтверджено. Її заява не виносилась на розгляд комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам і рішення про призначення допомоги не приймалося. 26.07.2016 року особова справа була відправлена на адресу Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради згідно їхнього запиту № 01/07-3235 від 01.07.2016 року (а.с.16).

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Крім того, Конституція України передбачає, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24); кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання (стаття 33); громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46).

Закон України від 28 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 затверджено «Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», який у абзаці 2 пункту 1 визначає, що довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.03.2016 року № 167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» пункт 3 «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» доповнено новим абзацом такого змісту: «Як фактичне місце проживання не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права. їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають».

08.06.2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №365, якою затверджено «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» у пункті 7 якого передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п. 8 зазначеного порядку за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

18.07.2016 року соціальним інспектором складено акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, яким встановлено, що на момент дослідження за вказаною адресою нікого немає (а.с.74).

Пунктами 10-16 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 передбачено, що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у м. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, до якого додається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам можуть також розглядатися комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2000 р., № 5, ст. 178), за умови включення до складу таких комісій представників органів, що здійснюють соціальні виплати.

Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого подання.

За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

У разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства.

Рішення комісії про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати може бути оскаржене до суду.

Таким чином, «Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено певну послідовність дій, яку слід здійснити для вирішення питання про відновлення соціальних виплат, але судом встановлено, що в порушення п.п. 10-15 зазначеного порядку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради не внесла на розгляд комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам подання про відновлення або про відмову у відновленні виплати соціальної допомоги ОСОБА_1, а комісія не розглянула подання і не прийняла рішення про відновлення або відмову у відновленні соціальної виплати.

Звертаючись з позовом до суду позивач не врахувала, що згідно п. 14 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365 рішення про відновлення або відмову у відновленні соціальної виплати приймає комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а за п. 15 зазначеної постанови Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради може відновити соціальну виплату тільки на підставі рішення комісії та здійснити повернення недоотриманих соціальних виплат за минулий період.

За відсутності рішення комісії в Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради не було підстав для відновлення соціальної виплати та повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради відмовило їй у виплаті адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, але судом встановлено, що такого рішення відповідачем не приймалось.

Крім того, позивач заявила суперечливі вимоги, посилаючись на протиправну бездіяльність відповідача і разом з тим оскаржує дію відповідача з відмови виплатити їй соціальну допомогу.

Суд вважає, що за таких обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 71, 158 - 163 КАС України, Конституцією України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постановою Кабінету Міністрів України від 14.03.2016 року № 167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», постановою Кабінету Міністрів України України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», «Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», «Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя