Справа № 823/366/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року справа № 823/366/17 м. Черкаси
11 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря Тараненка М.О.,

за участю:

представника позивача ТОВ Далі-Транс Коханія О.В. (за довіреністю),

представника відповідача управління Держпраці у Черкаській області Азарова П.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Далі-Транс до управління Держпраці у Черкаській області про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Далі-Транс звернулось в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову управління Держпраці у Черкаській області від 21.02.2017 № 23-01-52/0098-075 про накладення штрафу.

В обґрунтування вимог зазначено, що управлінням Держпраці у Черкаській області була проведена позапланова перевірка позивача щодо додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за насідками якої складено акт № 23-01-52/0098. В ході перевірки встановлено порушення товариством вимог ч.3 ст.119 КЗпП України та ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», внаслідок чого прийнято постанову від 21.02.2017 № 23-01-52/0098-075 про накладення штрафу в розмірі 32 000,00рн. Вказана постанова, на думку позивача, є протиправною та підлягає скасуванню оскільки ОСОБА_1 був правомірно звільнений з роботи за ч.1 ст.36 КЗпП України в зв`язку з призовом на строкову військову службу. В даному випадку до ОСОБА_1 неправомірно застосовані вимоги ч.3 ст.119 КЗпП України та ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки на час звільнення останнього не було оголошено мобілізацію, а в державі не діяв особливий період або воєнний стан. Крім цього зазначив, що у посадових осіб відповідача була відсутня правова підстава для здійснення позапланової перевірки, перелік яких визначений ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

В судовому засіданні представник ТОВ Далі-Транс вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, зазначивши при цьому, що посадовою особою управління Держпраці у Черкаській області проведено перевірку додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в ході якої були виявлені порушення товариством вимог законодавства про працю, в зв`язку з чим 21.02.2017 правомірно винесено оскаржувану постанову. Крім того зазначив, що на час звільнення ОСОБА_1 в Україні дів особливий період і закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 проходив службу під час дії особливого періоду то на нього поширювались гарантії передбачені ч.3 ст.119 КЗпП України щодо збереження місця роботи, посади і середнього заробітку в ТОВ Далі-Транс, в зв`язку з чим звільнення останнього відбулось з порушеннями вимог трудового законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.12.2016 на «Урядову гарячу лінію» надійшло звернення ОСОБА_2 щодо порушення ТОВ Далі-Транс трудових прав ОСОБА_1 .

Державною службою України з питань праці листом № 102/4.1/4.2-ДП-17 від 05.01.2017 надано згоду управлінню Держпраці у Черкаській області на проведення позапланової перевірки ТОВ Далі-Транс.

На підставі листа-згоди № 102/4.1/4.2-ДП-17 від 05.01.2017 відповідачем був виданий наказ № 12-Н від 24.01.2017 Про проведення позапланових перевірок, у відповідності до якого головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3 доручено провести в період з 25.01.2017 по 07.02.2017 позапланову перевірку додержання ТОВ Далі-Транс законодавства про працю.

На підставі вказаного наказу видано направлення № 102 від 24.01.2017 на проведення перевірки суб`єкта господарювання - ТОВ Далі-Транс.

В подальшому, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю проведено позапланову перевірку додержання ТОВ Далі-Транс законодавства про працю. В ході перевірки виявлено порушення товариством вимог ч.3 ст.119 КЗпП України та ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», в частині звільнення ОСОБА_1 , в зв`язку з його призовом на військову службу.

За наслідками проведеної перевірки, інспектором складено акт № 23-01-52/0098 та у зв`язку з виявленням порушень законодавства про працю 31.01.2017 внесено припис № 23-01-52/0098-0062 про усунення виявлених порушень.

Одночасно з винесенням припису, у відповідності до вимог Порядку та керуючись ст.ст. 254-256 КУпАП, інспектором вжито заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме: складено протокол № 23-01-52/071 від 31.01.2017 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.7 ст.41 КУпАП директором ТОВ Далі-Транс.

В зв`язку з встановленням в ході перевірки порушення підприємством вимог законодавства про працю, 21.02.2017 заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області прийнято постанову № 23-01-52/0098-075 про накладення на товариство штрафу в розмірі 32 000,00грн.

Вважаючи, що перевірка дотримання підприємством законодавства про працю проведена з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим відповідачем прийнято протиправну постанову від 21.02.2017 № 23-01-52/0098-075, ТОВ Далі-Транс звернулося до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Постановою КМУ від 11.02.2015 № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням КМУ від 16.09.2015 № 929-р «Питання Державної служби з питань праці», на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою КМУ від 11.02.2015 № 96 (далі Положення).

Відповідно до п.1 Положення, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 54 п.4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення).

В даному випадку Управління Держпраці у Черкаській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, яке діє на підставі Положення про Управління Держпраці у Черкаській області, яке затверджене наказом центрального органу від 04.02.2015 № 8.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності постановою КМУ про затвердження порядку проведення перевірок за дотримання законодавством про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю діє «Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів», затверджений наказом Міністерства соціальної політики України 02.07.2012 за № 390 (надалі Порядок).

У відповідності до п.2 Порядку, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, що прямо передбачено п.3 зазначеного Порядку.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

За результатами перевірки, що передбачено п.7 Порядку складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнобов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

ТОВ Далі-Транс мотивуючи позовні вимоги щодо неправомірності прийняття оскаржуваної постанови посилається на те, що до ОСОБА_1 не підлягали застосування положення ч.3 ст.119 КЗпП України та ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки на час звільнення останнього не було оголошено мобілізацію, а в державі не діяв особливий період або воєнний стан. Вказані доводи позивача суд сприймає критично та зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом товариства від 18.07.2016 № 1/06-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 15.07.2016 за ч.1 п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку з його призовом на строкову військову службу.

Проходження ОСОБА_1 військової служби підтверджується довідкою командира військової частини № НОМЕР_1 , у відповідності до якої ОСОБА_1 проходив службу в Національній гвардії України з 16.06.2016 року.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі Закон № 2232-XII).

У відповідності до ч.2 ст.39 Закону № 2232-XII, громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».

Частиною 3 ст.119 Кодексу законів про працю України (надалі Кзпп України), за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, Закон № 2232-XII є спеціальним в частині регулювання гарантій та пільг для громадян України, які призвані на строкову військову службу, і саме цей Закон визначає гарантії щодо збереження за призовником його робочого місця та середньомісячного заробітку на час перебування на строковій військовій службі за призовом під час мобілізації або на час дії в державі особливого періоду.

За приписами ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 21.10.1993 № 3543-XII (надалі - Закон № 3543-ХІІ), мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною проводиться відкрито чи приховано.

Згідно зі ст. 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, Указом в. о. Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII, у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, оголошено та розпочато часткову мобілізацію.

Згідно листа Міністерства оборони України № 322/2/8417 від 01.10.2015 «Щодо особливого періоду», у відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014 в Україні настав особливий період, який діє і на даний час.

Разом з цим, станом на час розгляду справи по суті не існує Указу Президента України про оголошення демобілізації мобілізованих, тобто на даний час в Україні діє особливий період, який не припиняється у проміжку між періодами проведення хвиль мобілізації.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України в постанові від 16.02.2015 у справі № 800/582/14.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 проходив службу під час дії особливого періоду то на нього поширювались гарантії передбачені ч.3 ст.119 КЗпП України щодо збереження місця роботи, посади і середнього заробітку в ТОВ Далі-Транс, в зв`язку з чим звільнення останнього відбулось з порушеннями вимог трудового законодавства, а тому оскаржувана постанова прийнята правомірно на не підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи представник позивача також зазначив, що підстава для проведення позапланової перевірки товариства (повідомлення про порушення ТОВ Далі-Транс норм трудового законодавства, яке надійшло на «Урядову гарячу лінію») непередбачена положеннями нормативно-правових актів, які регламентують діяльність управління, що свідчить про безпідставність її проведення та фіксацію встановленого порушення. Вказане твердження, на думку суду, також є безпідставним, з огляду на наступне.

У відповідності до п.п. 6 п.4 Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою КМУ від 11.02.2015 № 96, держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V визначено перелік підстав для здійснення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю). Зокрема, підставою для здійснення такого заходу є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, у 2004 році Законом України № 1985-IV від 08.09.2004 ратифіковано Конвенцію Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі (надалі Конвенція).

Відповідно до ст.12 Конвенції, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Разом з тим, наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390 затверджено «Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів» (надалі Порядок № 390).

Відповідно до п.2 Порядку № 390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення (абз.4 п.3 Порядку № 390).

Аналіз вищевказаних положень нормативно-правових актів дає суду підстави зробити висновок, що нормами чинного законодавства регламентовано проведення позапланових перевірок за зверненнями фізичних осіб про порушення суб`єктами господарювання вимог законодавства про працю, за наявності згоди на це Держпраці України.

Пунктом 1 ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що під час вчинення дій, з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ТОВ Далі-Транс є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 03.05.2017