Справа № 154/542/17,2-а/154/59/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3779/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій про відмову в призначенні та виплаті грошової допомоги неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просив зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу грошову допомогу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років.

Постановою Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2017 року позов задоволено. Зобов'язано Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що неможливо зарахувати позивачу період роботи з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації, як основне місце праці, оскільки згідно з записами в трудовій книжці, в цей період він працював на займаній посаді, і така посада не входить у перелік посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років. Інша робота у вказаний період вважається роботою за сумісництвом, а саме: у період з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року на посаді викладача у Володимир-Волинськму технікуму гідромеліорації, і робота за сумісництвом не зараховується у страховий стаж для виплати цієї грошової допомоги. Пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років ". Переліком посада лаборанта технікуму не передбачена. Отже, зарахувати період роботи на цій посаді до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" немає підстав. Виходячи із вищезазначених норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, зважаючи, що, відповідно до Переліку, посада лаборанта технікуму не передбачена, а робота за сумісництвом на посаді викладача не зараховується до страхового стажу; умовою для виплати грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій працівнику освіти є наявність спеціального стажу - 35 років для чоловіків, який у позивача відсутній. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Позивач - ОСОБА_2 та представник позивача - ОСОБА_3 у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, подав заперечення на апеляційну скаргу, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_2 перебуває на обліку у Володимир-Волинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області з 25 жовтня 2016 року та отримує пенсію за віком.

Позивач звернувся у Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області з заявою про призначення та виплату йому грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років.

Листом №14/С-02 від 31 січня 2017 року відповідач повідомив ОСОБА_2 про відмову у зарахуванні до стажу, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи на посаді лаборанта технікуму за сумісництвом, мотивуючи це тим, що посада лаборанта кабінету сільськогосподарських машин не передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909. Тому період роботи на вказаній посаді до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не зараховано. Робота за сумісництвом на посадах, передбачених Переліком, не зараховується до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги. Таким чином, відсутні правові підстави для призначення та виплати ОСОБА_2 грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період роботи - з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року позивач, працюючи на посаді лаборанта, згідно з наказами про закріплення педагогічного навантаження, був довантажений роботою викладача, яка дає право на пенсію за вислугою років, та виконував посадові обов'язки у тій самій установі освіти, у той самий проміжок часу, що був відведений для основної роботи, отримуючи при цьому оплату за викладацьку роботу, яка включається до розрахунку та обчислення середньої заробітної плати в повному обсязі, сплачуючи при цьому відповідні відрахування та податки, та користувався усіма правами, обов'язками, та, відповідно, і пільгами, передбаченими законодавством для посад, які займав. Таким чином, у спірний період позивач також фактично виконував роботу на посаді викладача, тобто працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 «Про пенсійне забезпечення», тому має право на одержання грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років. Крім того, відповідно до приписів абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зараховується до страхового стажу ОСОБА_2 період проходження ним з 16 листопада 1976 року по 11 листопада 1978 року строкової служби в Збройних Силах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує постанову Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2017 року у справі № 154/542/17, 2-а/154/59/17 в частині зарахування періоду роботи позивача за сумісництвом з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів виходить з таких підстав.

Згідно з п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу законів про працю України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Відповідно до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України №43 від 28 червня 1993 року, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина за наймом. Для роботи за сумісництвом згода власника або уповноваженого ним органу за місцем основної роботи не потрібна. У трудову книжку внесення відомостей про роботу за сумісництвом провадиться лише за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи. Усі працівники, крім основної роботи та роботи за сумісництвом, мають право виконувати такі роботи, які відповідно до чинного законодавства, не є сумісництвом, зокрема, педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі не більш як 240 годин на рік.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_2 підтверджується, що з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року він працював на посаді лаборанта кабінету сільськогосподарських машин Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації та механізації сільського господарства, з 01 вересня 1986 року по 28 серпня 1987 року навчався в УСГА, з 28 серпня 1987 року призначений на посаду викладача спецпредметів Володимир-Волинського технікуму ГМСГ, з 07 січня 1999 року переведений на посаду заступника директора по навчальній роботі.

Судом встановлено, що крім роботи на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації та механізації сільського господарства за період з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року, позивач протягом зазначеного періоду постійно в цьому ж технікумі працював викладачем, маючи при цьому педагогічне навантаження із зазначенням годин, що підтверджується наказами по особовому складу Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства, а саме: від 12 лютого 1979 року №27 «Г» про закріплення за лаборантом ОСОБА_2 педагогічного навантаження у кількості 272 години (а.с.14); від 15 вересня 1979 року №155 «І» про закріплення педагогічного навантаження на 1979-1980 навчальний рік за лаборантом ОСОБА_2 у кількості 685 годин; від 27 серпня 1980 року №120 а «Г» про закріплення педагогічного навантаження на 1980-1981 навчальний рік закріплено педагогічне навантаження за ОСОБА_2 у кількості 569 годин (а.с.18-19); від 30 травня 1981 року №95 «Г» про збільшення педагогічного навантаження лаборанту ОСОБА_2 на 136 годин (а.с. 20-21); від 20 серпня 1983 року №87 «С» про призначення педагогічного навантаження з врахуванням зменшенню бюджету часу на вивчення предметів в зв'язку з залученням учнів на сільськогосподарські роботи на 1983-1984 навчальний рік лаборанту ОСОБА_2 у кількості 667 годин (а.с. 22-23); від 29 серпня 1984 року №90 «С» на 1984-1985 навчальний рік у кількості 682 години (а.с.27-28); від 26 серпня1985 року №166 а «Г» на 1985-1986 начальний рік у кількості 326 годин (а.с.25-26).

Як вбачається з карток-довідок за 1981- 1983 роки, позивач, перебуваючи на посаді лаборанта, отримував доплату за закріплення за ним педагогічного навантаження.

Судом встановлено, що відповідач визнає за позивачем страховий стаж 29 років 3 місяці 4 дні, тобто період роботи на посаді викладача за основим місцем праці.

Разом з тим, не зараховує до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги період роботи з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства та одночасно за сумісництвом у цьому ж технікумі викладачем.

Ст.3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно зі ст.56 цього Закону до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зазначених нормативно-правових актах відсутнє застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, таке право надається і гарантується особі за виконання роботи за сумісництвом, яка в спірних правовідносинах підтверджується матеріалами справи, і не заперечується відповідачем.

Згідно зі ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пункт 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіка-35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати».

Згідно з п.2 цієї Постанови до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення , що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відповідно до п. 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. До таких посад віднесено посади викладачів.

Таким чином, чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом, а єдиною умовою для зарахування до спеціального стажу роботи (страхового стажу) періодів роботи працівників освіти, що дає право на призначення грошової допомоги, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку № 909, та робота за сумісництвом на посаді вчителя (викладача) у вищевказаний період.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач досяг пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; на час досягнення пенсійного віку позивач працював у Володимир-Волинському сільськогосподарському технікумі на посаді педагогічного працівника, тобто на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; позивач має страховий стаж на таких посадах понад 35 років; позивач не отримував до 25 жовтня 2016 року будь-якої пенсії.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи позивача викладачем за сумісництвом з 26 січня 1979 року по 31 серпня 1986 року включається до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому відмова у включенні такого періоду роботи до страхового стажу для призначення позивачу грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років є неправомірною, а належним способом захисту є зобов'язання відповідача призначити і виплатити вказану грошову допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2017 року у справі № 154/542/17, 2-а/154/59/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 05 травня 2017 року.