Справа № 350/260/17
Суддя: Бейко А. М.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/260/17
номер провадження 2-а/350/43/2017
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2017 року смт.Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі:
головуючого судді Бейко А.М.
секретаря судового засідання Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Рожнятів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Циганчук Ігора Івановича про скасування постанови про накладення адмінстягнення, суд -

в с т а н о в и в :
02.03.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 809420 від 19.02.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн., яка була складена з тих підстав, що він ОСОБА_1 , 19.02.2017 року о 10.55 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 , в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, користувався засобами звязку, а саме тримаючи його в руці, чим порушив вимоги п. 2.9. (д) ПДР України.
Проте позивач вказує, що з вказаним правопорушенням не згідний, відповідачем у постанові не було зазначено жодних доказів в розумінні ст.251 КУпАП, а тому позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а постанова винесена з порушенням вимог КУпАП. За таких обставин, просить визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ Циганчук І.І. неправомірними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР № 809420 від 19.02.2017 року, а провадження по справі закрити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 надав свої пояснення та доводи вказавши, що позов підтримує в повному об`ємі та просить його задоволити.
Відповідач інспектор роти № 3 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ Циганчук І.І. в судове засідання не зявився, його представник Дробот Т.В. надіслала на адресу суду заперечення на адміністративний позов, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, які описані в оскаржуваній постанові, проте не наведено будь-яких фактичних даних винесена оскаржувана постанова, також причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Відповідно до п.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав:
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
Судом встановлено, що 19.02.2017 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ Циганчук І.І. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР № 809420 від 19.02.2017 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 425 грн. штрафу з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 , 19.02.2017 року о 10.55 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м.Івано-Франківську по вул.Мазепи, користувався засобами звязку, а саме тримаючи його в руці, чим порушив вимоги п. 2.9. (д) ПДР України (а.с.5)
Відповідно до п.2.9. (д) ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватись засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає.
Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч. 5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.
В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.
Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вище зазначена постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Проте відповідачем при складанні постанови не були належним чином зібрані та досліджені докази, жодних посилань на докази, передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає.
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач в судове засідання не зявився, подав заперечення на позов, не надав суду показань технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням ПДР, будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не представив.
Будь-які докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. А отже, відповідач прийняв необгрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача про визнання дій інспектора неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають до задоволення, а тому оскаржувану постанову слід скасувати.
Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.247, ч.3 ст.284 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови. Відтак, відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.
На підставі ст.122, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.2, 7, 8, 71, 128, 159-163, 254 КАС України, суд -
п о с т а н о в и в :
Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Циганчук Ігора Івановича про скасування постанови про накладення адмінстягнення - задоволити частково.
Визнати неправомірними дії інспектора роти №3 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Циганчук Ігора Івановича щодо винесення відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 809420 від 19.02.2017 року.

Скасувати постанову серії АР № 809420 від 19.02.2017 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя А.М.Бейко