Справа № 638/17009/16-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 квітня 2017 року м. Київ К/800/11536/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії і рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років; визнати наявність спеціального трудового стажу роботи для призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій помилково застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який був чинним на час звернення позивача за призначенням пенсії і який звузив його права в частині вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення, що є неприпустимим в силу положень Конституції України. На думку позивача, спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, які були чинними на момент призначення позивача на роботу в органи прокуратури і передбачали більш вигідні для позивача умови пенсійного забезпечення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 12 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». На час подання заяви загальний трудовий стаж роботи позивача склав 21 рік 1 місяць 8 днів.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова від 19 жовтня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час виникнення спірних правовідносин (жовтень 2016 року) Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII та положення щодо призначення пенсій, відповідно до його норм, втратили чинність.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Згідно частини 6 статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час звернення за призначенням пенсії за вислугу років, така вислуга у позивача складала 21 рік 1 місяць 8 днів, у тому числі на посаді слідчого прокуратури - 17 років 23 дні, що не є достатнім для призначення пенсії відповідно до норм чинної на час виникнення спірних правовідносин редакції Закону України «Про прокуратуру».

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують і ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко