Справа № 182/1623/17
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/1623/17
Провадження № 2-а/0182/283/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.05.2017 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.03.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що він з грудня 2009 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Дніпропетровської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, згідно Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 17.06.2016 року за № 17062016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за період з 01.04.2015 року по 20.04.2016 року утворилася переплата пенсії в розмірі 51050.07 грн., яка підлягає поверненню.

З липня 2016 року, з його пенсійного забезпечення почали утримувати 20 відсотків коштів, внаслідок чого він почав отримувати пенсію у меншому розмірі. Вказане утримання пенсії проводиться через неповідомлення про працевлаштування, щомісячно до повного погашення переплати.

Вважає такі дії відповідача неправомірними і такими, що грубо порушують його конституційні права, передбачені ст.ст. 22, 41, 68 Конституції України, а також його особисті та майнові права.

Крім того, зазначає відповідно до постанови Марганецького міського суду від 05.12.2014 року Марганецьким міським головою було винесено розпорядження 19.04.2016 року № 53-к «Про фактичне допущення до роботи ОСОБА_1.» та розпорядження від 20.04.2016 року за № 54-к «Про звільнення ОСОБА_1.»

Таким чином, судом він був поновлений на посаді, але фактично не працював, заробітну плату не отримував. 19.04.2016 року його було допущено до роботи відповідно до рішення суду, а 20.04.2016 року його було звільнено із займаної посади, про що свідчать відповідні розпорядження міського голови, записи у трудовій книжці, копії яких ним було надано відповідачу.

Тому, позивач зазначає, що має право на пенсійне забезпечення.

На підставі викладеного просить суд визнати рішення Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 17.06.2016 року № 17062016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру незаконним та скасувати; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити йому виплату пенсії в повному обсязі з липня 2016 року.

Відповідач 28.04.2017 року за Вх. № 8295/17 надіслав на адресу суду заперечення на адміністративний позов з додатками, згідно яких просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити на підставі наступного.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ ( далі Закон 2262-ХІІ).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року внесено зміни до ч. 1 ст. 54 Закону України 2262-ХІІ, відповідно до якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахування змін, внесених Законом №213-VIII) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Аналогічні зміни внесені з 01.01.2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» 24.11.2015 року № 911- VIII на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Пунктом 17 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 911-VIII від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року, у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

Також за даними копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та повідомлення виконавчого комітету Марганецької міської ради № 7/16-556 від 16.03.2016 року, в період з 08.10.2013 року по 20.04.2016 року він був працевлаштований на посаді першого заступника міського голови, у зв'язку з чим, враховуючи зміни внесені Законом № 213-VIII та Законом № 911- VIII не мав права на отримання пенсії.

Згідно ст. 60 Закону України 2262-ХІІ, пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Листом № 7/16-556 від 16.03.2016 року виконавчий комітет Марганецької міської ради повідомив про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови з 22.09.2014 року на підставі постанови Марганецького міського суду від 05.12.2014 року.

Постановою Марганецького міського суду від 26.11.2015 року з виконавчого комітету Марганецької міської ради стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу на суму 168 358,88 грн. На користь ОСОБА_1.

З 21.04.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з вказаної посади. Таким чином факт працевлаштування позивача на посаді в органах місцевого самоврядування в період з 01.04.2015 року по 20.04.2016 року ( в період за який виникла переплата пенсії) підтверджений документально.

Згідно Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 17.06.2016 року за № 17062016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за період з 01.04.2015 року по 30.04.2016 року утворилася переплата пенсії в розмірі 51050.07 грн. На підставі вказаного рішення з позивача було розпочато утримання переплати пенсії в розмірі 20 % від розміру пенсії, відповідно до ст. 59 Закону України 2262-ХІІ, ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Таким чином, помилковими є висновки позивача про звуження змісту та обсягу прав і свобод, гарантованих Конституцією України, так як головним управлінням тимчасово зупинено виплату пенсії, а не позбавлено позивача права на таку пенсію.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку з грудня 2009 року в Управлінні ПФУ Дніпропетровської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 17.06.2016 року за № 17062016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за справою № пенсіонера МВС ОСОБА_1 , що одержує пенсію за вислугу років, за період з 01.04.2015 року по 20.04.2016 року утворилася переплата пенсії в розмірі 51050.07 грн., яка підлягає поверненню. (а.с. 8). На підставі вказаного рішення з позивача було розпочато утримання переплати пенсії в розмірі 20 % від розміру пенсії, відповідно до ст. 59 Закону України 2262-ХІІ, ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Причиною виникнення переплат зазначено неповідомлення про працевлаштування.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, позивач звернувся до суду.

Матеріали справи містять копію трудової книжки ОСОБА_1, серії НОМЕР_1 року (а.с. 18) з запису № 19 якої вбачається, що позивача 22.09.2014 року на підставі розпорядження міського голови № 34-к від 16.07.2014 року звільнено з посади першого заступника міського голови відповідно до рішення № 1661-51-5) VІ від 14.07.2014 року Марганецької міської ради згідно ст. 43 - 1 КЗпП України. Згідно запису № 20 від 19.04.2016 року - запис за № 19 недійсний. Поновлено на попередній посаді на підставі постанови Марганецького міського суду від 05.12.2014 року по справі № 180/2116/14-а.

Так, постановою Марганецького міського суду від 05.12.2014 року визнано незаконною та скасовано розпорядження в.о. міського голови № 34-к від 16 липня 2014 року «Про звільнення з посади першого заступника міського голови ОСОБА_1.» та поновлено останнього на посаді першого заступника міського голови. (а.с. 19-20).

Згідно запису № 21 копії трудової книжки ОСОБА_1, 20.04.2016 року на підставі розпорядження від 20.04.2016 року за № 54-к, позивача звільнено з посади першого заступника міського голови у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи, згідно зі ст. 41 п.1 п. 5 КЗпП України. (а.с. 18 - на звороті).

Листом Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області за № 7/16-556 від 16.03.2016 року підтверджуються викладені вище обставини та крім того зазначено, що після прийняття судом рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови м. Марганця з питань діяльності виконавчих органів, останній звернувся до Марганецького міського суду з позовом про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу. Постановою Марганецького міського суду від 26.11.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено та з виконавчого комітету Марганецької міської ради стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу на суму 168 358, 88 грн. та судові витрати - 243,60 грн. (а.с. 17).

Таким чином суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що він був поновлений на посаді лише 19.04.2016 року, а 20.04.2016 року був звільнений із займаної посади, тому фактично не працював, заробітну плату не отримував, оскільки дані обставини спростовуються зазначеними вище матеріалами справи.

Так, факт працевлаштування позивача на посаді в органах місцевого самоврядування в період з 22.09.2014 року по 20.04.2016 року підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1, Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської област від 05.12.2014 року та Листом Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області за № 7/16-556 від 16.03.2016 року, доданими Головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до заперечень на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 17-20).

ОСОБА_1 з грудня 2009 року знаходиться на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ ( далі Закон 2262-ХІІ) (а.с.6).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року внесено зміни до ч. 1 ст. 54 Закону України 2262-ХІІ, відповідно до якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахування змін, внесених Законом №213-VIII) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Аналогічні зміни внесені з 01.01.2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» 24.11.2015 року № 911- VIII на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Пунктом 17 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 911-VIII від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року, у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

З вказаної норми закону вбачається, що підставою припинення виплати пенсії є працевлаштування в органах місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу" (п.3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону).

Виходячи з наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 в розумінні Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є посадовою особою місцевого самоврядування, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та дія Закону України «Про державну службу» в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який, є спеціальним у даних правовідносинах.

Таким чином, судом встановлено, що у спірний період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року по 20.04.2016 року мав місце факт працевлаштування позивача на посаді, яка віднесені до посадових осіб місцевого самоврядування.

Зважаючи на те, що Закони № 213-VIIІ та № 911-VIII не скасовані, їх положення не визнані неконституційними, враховуючи, що ОСОБА_1 у спірний період був працевлаштований на посаді, яку віднесено до посадових осіб місцевого самоврядування та отримував пенсію за вислугу років, суд приходить до висновку, що у відповідача були наявні законні підстави для прийняття рішення від 17.06.2016 року за № 17062016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за період з 01.04.2015 року по 20.04.2016 року в розмірі 51050.07 грн. (а.с. 8), що узгоджується з нормами ч. 2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 59-60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Більш того, правомірність вказаного обмеження також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання рішення Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 17.06.2016 року № 17062016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру незаконним та його скасування і, відповідно, відсутні підстави для задоволення вимог про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити ОСОБА_1 виплати пенсії в повному обсязі з липня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 17, 69-71,79, 94, 160-163,183-2 КАС України,-

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може були оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О. В. Рунчева