Справа № 761/4046/17
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4046/17
Провадження № 2-а/761/227/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Рибак М.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії за віком, підвищивши її розмір згідно з ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 12,5 відсотка розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 цього Закону, та здійснити виплату пенсії з 26.09.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з її підвищенням згідно з ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте отримала відповідь про відмову у здійсненні такого перерахунку у зв'язку із тим, що оскільки їй проведено перерахунок з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком, то встановити надбавку до пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» немає підстав.

Вважає такі дії протиправними, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку із підвищенням розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з її підвищенням на 12,5 процентів розміру, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з ч. 3 ст. 29 Закону.

Листом від 24.11.2016 року №1200/П-942 Центральне об'єднане управління пенсійного фонду України повідомила позивача про те, що згідно поданої заяви від 26.09.2016 позивачу було проведено перерахунок пенсії з виду на вид, а саме з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини 3 статті 29 Закону, жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні 9шісмть місяців біль пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку. Тому, відповідачем було відмовлено у встановлені пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу проводився перерахунок з виду на вид у відповідності до вказаного Закону, а не призначення пенсії.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За змістом ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч. 3 ст. 45 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 26 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають, зокрема, жінки, які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року, після досягнення ними 56 років, 6 місяців.

Відповідно до ст. 27 Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Відповідно до ч. 1 ст.40 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Пленумом Верховного суду України у п.5 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 1 листопада 1996 року роз'яснено, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При цьому, при нарахуванню позивачу пенсії відповідачем було застосовано положення ст. 27 та ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд вважає відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1, - неправомірною.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов'язання Відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 26.09.2016р.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 8, 19, 22, 58, 64, 124, 150 Конституції України, ст. 27 та ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та керуючись ст.ст. 2, 6-10, 14, 17, 69, 71, 104, 105, 158-162, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 12,5% розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити різницю між фактично отриманою на належною до сплати суми пенсії за віком з 26.09.2016 року по 13.03.2017 року.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.А. Рибак