Справа № 2-а-585/11/1510
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2012-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2012 р.Справа № 2-а-585/11/1510

Категорія:2.1Головуючий в 1 інстанції: Заверюха В.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.,

суддів Милосердного М.М.,

ОСОБА_1

при секретарі Гарник А.С.

з участю: представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ОСОБА_4; представника ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 серпня 2011 року (про залишення позову без розгляду) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, 3-тя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним дозволу,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №22 від 15 березня 1998 року.

В ході розгляду до участі у справі було залучено ОСОБА_5 як третю особу.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 серпня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, 3-тя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним дозволу виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №22 від 15 березня 1998 року залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачів про те, що вони дізналися про оскаржений дозвіл лише 24 листопада 2010 року і, тому, строк звернення до суду пропущений ними з поважних причин є необгрунтованими, у зв'язку з чим позовну заяву належить залишити без розгляду на підставі ч.1 ст. 100 КАС України.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 100. 160, 165 КАС України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказується судом не добуто доказів того, що позивачі дізналися про порушення своїх прав до 25 листопада 2010 року і, тому, висновки суду є безпідставними.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що до укладання договору №2970 від 16 березня 1998 року купівлі-продажу домоволодіння по вул. Кишинівська, 24 в м. Ізмаїл позивачі проживали в цьому домоволодінні, відповідно, вони мали знати про причини переїзду до іншого місця проживання саме з того часу або з часу набуття статусу повнолітніх осіб (тобто, з 2000 року - ОСОБА_3, а з 2003 року - ОСОБА_2В.).

Норми законодавства, які діяли на час укладення договору (стосовно того, що такий договір може бути укладений лише після надання органом опіки та піклування відповідного дозволу) та на підставі яких позивачі звернулися до суду з даним позовом, були доступними для позивачів до і після їхнього повноліття.

Таким чином, про те, що для укладання договору купівлі-продажу №2970 від 16 березня 1998 року їхня мати мала отримати дозвіл органу опіки та піклування і, відповідно, про сам цей дозвіл позивачі повинні були дізнатися після досягнення повноліття, але значно раніше ніж у 2010 році.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необгрунтованість причин поважності пропущення позивачами строку звернення до суду є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 199; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 серпня 2011 року (про залишення позову без розгляду) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з для складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 березня 2012 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: