Справа № 693/234/17-а
Суддя: Маренюк В. Л.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №693/234/17-а
Провадження №2-а/701/22/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року суддя Маньківського районного суду, Черкаської області Маренюк В.Л., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Маньківського районного суду Черкаської області справу за позовом ОСОБА_2 до Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області як правонаступника Пенсійний фонд України у Жашківському районі Черкаської області про визнання дій про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків протиправними та його перерахунок у розмірі 90 відсотків,, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дій останнього про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% протиправними та його перерахунок у розмірі 90 %.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він, постановою Верховної Ради України №1600-V111 від 22.09.2016 року звільнений з посади судді Жашківського районного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку. 22 вересня 2016 року виданий наказ №32-0 про відрахування судді (особи) зі штату Жашківського районного суду.

29 вересня 2016 року, позивач звернувся до Жашківського управління ПФУ із заявою, про призначення йому щомісячного грошового утримання судді у відставці. Рішенням Жашківського управління ПФУ позивачу було призначено довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді.

Позивач вважає, що призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% є незаконним, виходячи з наступного. За правилами ч. 1 ст. 109 Закону України № 2453-VІ суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Згідно з вимогами ст. 131 Закону 2453-УІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державних арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена ВРЮ, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному та відомчих арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону № 2453-УІ "Про судоустрій і статус суддів" судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом.

До набрання чинності Законом № 2453-УІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ " Про статус суддів". Відповідно до частини першої статті 43 Закону України № 2862-ХІІ " Про статус суддів" кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та Державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольскому міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Законом України "Про Вищу раду правосуддя" внесенні доповнення в Закон України "Про судоустрій та статус суддів" 2016: розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" пункт 34 доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Конституційний суд України зазначив, що щомісячне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачуванні посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання в здійснення правосуддя. Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода) так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи в наслідок припинення повноважень, набуття статусу судді у відставці ( щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладенні ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 28 травня 2008 року №10-рп/2008.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 стаття 70 Закону України "Про Конституційний суд України") Конституційний суд України, в п. 8 мотивувальної частини вказаного рішення від З червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванні ч. 3 статті 138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

За таких обставин позивачу до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді повинна бути зарахована робота в органах прокуратури на посадах слідчого, помічника прокурора, прокурора, прокурора відділу та начальника відділу, а всього 32 роки 9 місяців.

Наведене змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Представником відповідача 26.04.2017р. надіслані заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що з позовними вимогами позивача відповідач не згоден та заперечує на задоволення його вимог.

Справа розглядається судом відповідно до положень ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження, без виклику сторін і проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову. При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України №1600-VIII від 22.09.2016 року позивач звільнений з посади судді Жашківського районного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку. 22 вересня 2016 року виданий наказ №32-0 про відрахування судді (особи) зі штату Жашківського районного суду.

29 вересня 2016 року, позивач звернувся до Жашківського управління ПФУ із заявою, про призначення йому щомісячного грошового утримання судді у відставці. Рішенням Жашківського управління ПФУ позивачу було призначено довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді.

За правилами частини першої статті 109 Закону України № 2453-VІ суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Згідно з вимогами статті 131 Закону 2453-VІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державних арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена ВРЮ, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному та відомчих арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом. До набрання чинності Законом № 2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ " Про статус суддів". Відповідно до частини першої статті 43 Закону України № 2862-ХІІ " Про статус суддів" кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та Державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольскому міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Законом України "Про Вищу раду правосуддя" внесенні доповнення в Закон України "Про судоустрій та статус суддів" 2016р.: розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" пункт 34 доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Конституційний суд України зазначив, що щомісячне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачуванні посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання в здійснення правосуддя. Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода) так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи в наслідок припинення повноважень, набуття статусу судді у відставці ( щомісячне довічне грошове утримання). У зазначеному рішенні Конституційний суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладенні ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 28 травня 2008 року №10-рп/2008. З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 стаття 70 Закону України "Про Конституційний суд України") Конституційний суд України, в п. 8 мотивувальної частини вказаного рішення від З червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванні ч. 3 статті 138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

За таких обставин позивачу до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді повинна бути зарахована робота в органах прокуратури на посадах слідчого, помічника прокурора, прокурора, прокурора відділу та начальника відділу, а всього 32 роки 9 місяців, тому позивачу повинно бути призначено та виплачуватися щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (відповідно довідки про розмір суддівської винагороди), у зв"язку з чим суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обгрунтованими.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст .ст. 4 - 6, 8-12, 14-18, 21, 23, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 183-2, 254, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати дії Пенсійного фонду України у Жашківському районі Черкаської області правонаступником якого є Уманське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про призначення щомісячного утримання судді Первак Михайлу Олексійовичу у відставці в розмірі 80 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді - протиправними.

Зобов'язати Уманське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області як правонаступника Пенсійний фонд України у Жашківському районі Черкаської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді з 1 жовтня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її отримання сторонами, однак в силу ст. 256 КАС України підлягає до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Суддя В.Л. Маренюк