Справа № 817/2370/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2017 р.Р і в н е 817/2370/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Володимирецького районного суду Рівненської області в особі тимчасово виконуючої обов'язки голови суду Котик Людмили Олександрівни
про зобов'язання вчинення певних дій , -
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Володимирецького районного суду Рівненської області в особі тимчасово виконуючої обов'язки голови суду Котик Людмили Олександрівни, Державної судової адміністрації України в особі Територіального управління державної судової адміністрації в Рівненській області, про зобов'язання видати наказ про зарахування служби часу його служби в органах внутрішніх справ з 01.11.1976 по 01.10.1977 та з 08.10.1979 по 03.01.1980 до стажу роботи судді.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що в 2004 році під-час надання документів до ТУ ДСА в Рівненській області, у зв'язку із призначенням його на посаду судді, він не зміг надати доказів проходження ним служби в органах внутрішніх справ для зарахування до стажу судді.

З часом він звернувся до керівництва МВС Росії по Томській області про підтвердження перебування на службі в органах внутрішніх справ. На свій запит, він отримав архівну довідку №4 П53 від 11.10.2016 з якої вбачається що він з з 01.11.1976 по 01.10.1977 виконував обов'язки міліціонера обєднаного дивізіону Рівненського міського відділу внутрішніх справ, з 01.10.1977 по 04.10.1979 - був курсантом Кишиньовської спеціальної школи міліції, а з 08.10.1979 по 03.01.1980 перебував на посаді інспектора БХСС та був участковим інспектором міліції Стрежевського міськвиконкому Томської області.

За таких обставин, на його переконання, час служби в органах внутрішніх справ колишнього СРСР у період з 01.11.1976 по 01.10.1977 та з 08.10.1979 по 03.01.1980 підлягає зарахуванню до стажу судді відповідно до вимог Закону України "Про статус суддів" чинного на час призначення позивача суддею Володимирецького районного суду.

Однак на звернення позивача до в.о. голови Володимирецького районного суду про видачу наказу про зарахування вказаного періоду до стажу судді, йому було відмовлено.

Позивач вважає, що відмова відповідача зарахувати стаж роботи в органах внутрішніх справ до стажу роботи судді є протиправною та просить суд зобов'язати відповідача видати відповідний наказ та задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою від 07.02.2017 провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України в особі Територіального управління державної судової адміністрації в Рівненській області закрито.

В подальшому, до початку судового розгляду позивач подав через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, про причини неявки суд не повідомив, проте надав суду всі докази на обґрунтування прийнятого рішення.

З урахуванням вимог частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 25.12.2004 Указом Президента України ОСОБА_1 призначений на посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області в межах п'ятирічного строку.

Наказом Володимирецького районного суду Рівненської області від 21.01.2005 №5-к ОСОБА_1 зараховано до штату Володимирецького районного суду Рівненської області на посаду судді з 24.01.2005, встановлено щомісячну надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, та встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 10 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, як такому, стаж роботи якого, що дає право на одержання надбавки за вислугу років становить 3 роки 02 місяці (а.с.10).

Наказом Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.07.2011 №17-к ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років з 08 серпні 2011 року у розмірі 20 відсотків від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас, як такому, стаж роботи якого, що дає право на отримання надбавки за вислугу років, становить понад 10 років (а.с.11).

Наказом Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.09.2016 №7-к ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років з 31 серпні 2016 року у розмірі 40 відсотків посадового окладу, стаж роботи якого, що дає право на отримання щомісячної доплати за вислугу років, становить понад 15 років (а.с.12).

На даний час позивач обіймає посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області.

Водночас, у листопаді 2016 року позивач отримав архівну довідку Управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Томській області від 11.10.2016 №4/П-53, на підтвердження того, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ.

Зокрема, згідно документів, що знаходяться на зберіганні в ІЦ УМВС Росії по Томській області, позивач прийнятий в УВС Ровенського облвиконкому, зокрема, в період з 01.11.1976 по 01.10.1977 був виконуючим обов'язки міліціонера об'єднаного дивізіону Ровенського ГОВД (наказ від 03.10.1976 №131);

З 08.10.1979 по 11.10.1979 - позивач перебував на посаді інспектора БХСС (за рахунок посади старшого інспектора БХСС) відділу внутрішніх справ Кожевніковського райвиконкому УВС Томського облвиконкому (наказ від 08.10.1979 №147 л/с);

З 11.10.1979 по 03.01.1980 - дільничний інспектор міліції відділу внутрішніх справ Стрежевського міськвиконкому (наказ від 11.10.1979 №149 л/с) (а.с.6).

За таких обставин, позивач звернувся до в.о. голови Володимирецького районного суду Рівненської області з заявою про зарахування вказаного періоду роботи в органах внутрішніх справ до стажу роботи судді.

На звернення позивача, листом від 04.11.2016 №1/103-16 в.о. голови Володимирецького районного суду Рівненської області повідомив, що відповідно до ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів", чинного на момент призначення його на посаду судді, вказаний вище період служби в органах внутрішніх справ на посадах курсанта, інспектора БХСС, дільничного інспектора не підлягав до зарахування до стажу роботи судді (а.с.8).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

На момент призначення позивача на посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області у січні 2015 року статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян був визначений Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ).

Водночас, однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленою в частині 1 статті 11 Закону №2862-ХІІ та статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), а в майбутньому - статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує належне матеріальне утримання суддів. Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в тому, що його правове регулювання і джерела фінансування визначаються Конституцією України, Законом України "Про статус суддів", Постановою Верховної Ради України від 15 грудня 1992 року №2863-ХІІ "Про порядок введення в дію Закону України "Про статус суддів".

Умови і порядок виплати щомісячного довічного грошового утримання визначені статтею 43 Закону України "Про статус суддів" та Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів".

Так, відповідно до частини 4 статті 43 Закону №2862-XII (у редакції на момент призначення позивача суддею), судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності в усіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У частині 6 статті 44 Закону №2862-XII (у редакції до 01.01.2011) визначено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", виданим відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Станом на час винекнення спірних правовідносин Закон України "Про статус суддів", втратив чинність відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, який набрав чинності з 30.07.2010 та в подальшому втратив чинність з набранням законної сили Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

Разом з тим, абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, суд приходить до висновку, що нормативно-правовими актами, які підлягають до застосування при обчисленні стажу позивача, як судді місцевого загального суду, є Закон України "Про статус суддів" та Указ Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", в редакції що була чинною на час призначення його на відповідну посаду.

Водночас, посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Постанова №283) на переконання суду є необґрунтованим та безпідставним, так як вказаним порядком визначаються порядок обчислення стажу державної служби, а не стаж роботи судді, що дає право позивачу на відставку чи право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо включення до його "стажу роботи судді" періоду служби в органах внутрішніх справ з 01.11.1976 по 01.10.1977 та з 08.10.1979 по 03.01.1980 - не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.