Справа № 815/6084/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6084/16

Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

представника позивача/апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання внести зміни до актового запису,-

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання внести зміни до актового запису про народження №83 від 09.09.1991 року, складеного Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради відносно ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначено, що 09.09.1991 року Великодальницькою сільською радою Біляївського району було проведено реєстрацію його народження та видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1, у якому в графі «місце народження» записано - с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області. За результатом звернення до відповідача з приводу внесення змін до актового запису про народження 27.07.2016 року позивачу було відмовлено у внесенні змін з посиланням на п. 10 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні та без жодних обґрунтувань. Як зазначає позивач, він народився в Одеській обласній клінічній лікарні, що підтверджується повідомленням КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 13.07.2016 року №01/01-07/2150, тому на день пологів його батьки перебували саме у цій лікарні у м. Одесі, а не у Біляївському районі Одеської області. Таким чином, позивач вважає, що місцем його народження є Одеса, однак у свідоцтві про народження помилково зазначено місцем народження с. Великий Дальник Біляївського району. Також позивач зазначив, що факт його народження саме у м. Одесі встановлено рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2016 року, проте у внесенні змін до актового запису йому було протиправно відмовлено через те, що з приводу внесення змін до актового запису суд нічого не зазначив.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача/апелянта ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09 вересня 1991 року Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області було проведено реєстрацію народження ОСОБА_2 (актовий запис №83) та видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1. В зазначеному свідоцтві в графі «місце народження» записано - с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області.

Позивач звернувся до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про внесення змін до актового запису про народження №83 від 09.09.1991 року, складеного Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради, відносно ОСОБА_2, а саме: виправити місце народження дитини на «Україна м. Одеса».

Згідно листа (повідомлення) Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» від 13.07.2016 року за вих. №01/01-07/2150 адміністрація Одеської обласної клінічної лікарні на запит Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області №02.1/78 від 12.07.2016 року повідомила про те, що в перинатальному центрі КУ «ООКЛ» перебувала громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину чоловічої статі.

За результатом розгляду вказаної заяви відповідачем 27.07.2016 року складено висновок, в якому, зокрема, зазначено, що державна реєстрація народження проведена Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області за місцем проживання обох батьків. Пунктом 10 Розділу II Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні передбачалось, що якщо реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, місцем народження дитини в запису акта вказується місце проживання батьків (чи одного з них). Таким чином, помилки виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області не вбачається, а тому відповідач вважає неможливим задовольнити прохання заявника.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2016 року по цивільній справі №496/3693/16-ц, яке набрало законної сили 07.11.2016 року, встановлено факт того, що місцем народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є місто Одеса.

У листі від 15.11.2016 року №1229/021-102 Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначив, що у вирішальній частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2016 року по справі №496/3693/16-ц встановлено лише факт того, що місцем народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є місто Одеса, але зобов'язання внесення будь-яких змін до актового запису цивільного стану відсутні, у зв'язку з чим було рекомендовано звернутися з цього приводу до Одеського окружного адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача щодо відмови позивачу прийнято у відповідності з нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 22 Закону передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону, державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що на момент реєстрації акту цивільного стану - народження ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про народження ОСОБА_2 (09.09.1991 року) діяв Порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджений наказом Міністерства юстиції Української РСР від 29 грудня 1984 р. №22/5.

Пунктом 10 вказаного Порядку було встановлено, що якщо реєстрація народження дитини провадиться за місцем проживання батьків чи одного з них, місцем народження дитини в запису акта вказується місце проживання батьків (чи одного з них), а при реєстрації народження дитини за місцем її народження - фактичне місце народження, що повинно бути роз'яснено особам, які прийшли реєструвати народження дитини.

Якщо батьки чи один з них не досягли 18-річного віку, народження дитини реєструється в звичайному порядку. Згода батьків (опікунів) неповнолітніх батька або матері на реєстрацію народження дитини при цьому не потрібна.

Отже, враховуючи, що реєстрація народження позивача провадилася за місцем проживання батьків - Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області, а не за місцем його народження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що реєстрацію народження позивача було здійснено правомірно та у встановленому чинним на момент реєстрації законодавством порядку.

При цьому, суд першої інстанції правильно підкреслив, що позивач не оскаржує правомірність вчинення дій щодо реєстрації народження.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі за текстом - Правила).

Пунктом 1.1 Правил врегульовано, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з п. 2.6 Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Положеннями абзаців 1 та 2 п. 2.7 Правил врегульовано, що на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Якщо в актовому записі про народження відсутні графи «По батькові» та «Місце народження», що стосуються відомостей про дитину, або відсутні відомості у цих графах, їх доповнення проводиться з урахуванням даних паспорта громадянина України або паспортного документа особи, відносно якої складено запис, та імені батька дитини, зазначеного в ньому.

Згідно приписів п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є:

2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

2.13.2 постанова адміністративного суду;

2.13.3 висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України;

2.13.4 заява про визнання батьківства (додаток 3);

2.13.5 заява матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей про батька дитини, якщо вони не зазначені в актовому записі про народження відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України;

2.13.6 заява дружини або чоловіка, які зберегли дошлюбні прізвища, про обрання прізвища одного з них як спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища прізвища другого з подружжя згідно із статтею 53 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 4;

2.13.7 заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків у разі зміни прізвища одного з них та згода дитини, яка досягла семи років, згідно з частиною третьою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5;

2.13.8 заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, та згода дитини віком від семи до чотирнадцяти років, якій при державній реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, згідно з частиною четвертою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5;

2.13.9 актовий запис про зміну імені. Цей актовий запис є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини.

2.13.10 актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу. Ці актові записи є підставою для зміни прізвищ батьків (одного з них) в актовому записі про народження малолітньої дитини при умові одночасної зміни прізвища дитини;

2.13.11 рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п'ятої статті 148 Сімейного кодексу України.

2.13.12. Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що перелік підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану не є вичерпним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання позивача на повідомлення КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 13.07.2016 року №01/01-07/2150 та рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2016 року по цивільній справі №496/3693/16-ц, оскільки, як вже зазначалося вище, реєстрація народження позивача проводилася у встановленому на той час порядку за місцем проживання батьків, тобто помилок, які підлягають виправленню, в актовому записі про народження позивача органом, який здійснив державну реєстрацію народження, допущено не було. При цьому, медичне свідоцтво про народження позивача №611, видане 31.08.1991 року Одеським обласним пологовим будинком, було пред'явлене батьками під час реєстрації народження ОСОБА_2, що відображено у висновку відповідача від 27.07.2016 року. Тобто факт народження позивача у вищевказаному пологовому будинку, який розташовано у м. Одесі, був відомим під час реєстрації народження.

З огляду на правомірність складання актового запису про народження позивача, внесення до нього змін, про які просить позивач, суперечитиме чинному законодавству України, а тому п. 2.13.12 Правил щодо інших окремих випадків внесення змін до актових записів не може бути застосовано до позивача.

В обґрунтування позову позивач також посилається на ч. 2 ст.1 3 Закону, якою передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Посилання позивача на вказану норму Закону не можна брати до уваги, оскільки Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» набрав чинності 27.10.2010 року, тобто після реєстрації народження позивача (09.09.1991 р.), а тому не підлягає застосуванню до реєстрації народження позивача.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 р. за №1-рп-99 по справі №1-7/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також Конституційний Суд України у цьому рішенні наголошує, що дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є актом цивільного законодавства, а тому він не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, позивач не зазначає, в чому саме полягає порушення його прав, свобод чи інтересів зазначенням у свідоцтві про народження місця народження «с. В. Дальник Біляївський район Одеська область УРСР».

У зв'язку з цим рішення відповідача щодо відмови у задоволенні заяви позивача є правомірним і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з урахуванням фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятого відповідачем рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов