Справа № 804/2354/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 р. Справа № 804/2354/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
при секретаріМаксименко Е.М.
позивача ОСОБА_3 представника відповідача Ярославцева В.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3
до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови та розрахунку,-
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті з вимогами:
визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АЕ № 006272 від 30.03.2017 року, винесену начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Степаненком О.М., у відношенні ОСОБА_3 в розмірі 1700,00 грн.;
визнати протиправним та скасувати розрахунок № 4 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту № 0000711 від 10.03.2017 року), складеного Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо ОСОБА_3.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу АЕ № 006272 від 30.03.2017 року в розмірі 1700,00 грн. та складений розрахунок № 4 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу. Позивач не згоден із винесеними щодо нього постановою та розрахунком плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Посилається на те , що пересувний пункт габаритно-вагового контролю на якому перевіряли транспортний засіб, не перебував у справному стані, на місці перевірки службовцями відповідача не представлено жодного документа, який би засвідчував проведення періодичної повірки (метрологічної атестації) такого обладнання. Службовими особами не був наданий протокол і свідоцтво про метрологічну атестацію на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі. Габаритно - ваговий контроль проведено на нерівній ділянці дороги, відсутні правові підстави для проведення габаритно-вагового контролю (ГВК) у динамічному режимі (у русі) рідкого (наливного) вантажу, оскільки не затверджена методика Мінекономрозвитку. Факт порушення позивачем вагових параметрів транспортного засобу відсутній, відповідачем невірно розраховано суму плати за проїзд, після проведення габаритно-вагового зважування, відповідачем не було заборонено транспортному засобу позивача подальший рух, якщо мали місце будь які порушення.
Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надавши суду письмові заперечення на позовну заяву в яких зазначив, що під час перевірки було встановлено порушення законодавства позивачем, під час здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом, у зв'язку з чим обґрунтовано було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АЕ № 006272 від 30.03.2017 року в розмірі 1700,00 грн. та складений розрахунок № 4 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту № 0000711 від 10.03.2017 року).
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що водієм ОСОБА_6 здійснювалося транспортування олії соняшникової (наливний вантаж) у кількості 23,14 т за маршрутом: м. Харків - м.Миколаїв, на підставі товарно-транспортної накладної (ТТН) № 500683 від 10.03.2017 року. Перевезення вантажу здійснювалося наступними транспортними засобами: сідловим тягачем-Е, марки DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12.11.2015 року НОМЕР_4; з напівпричепом Н/ПР- цистерною - Е, марка BURG державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 16.11.2015 року НОМЕР_5.
10.03.2017 року Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі Управління Укртрансбезпеки) було проведено габаритно-ваговий контроль цих транспортних засобів. За результатами якого водію ОСОБА_6 було видано акт № 0000711 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та запропоновано продовжити рух по маршруту.
Водій ОСОБА_6 не погодився з показниками габаритно-вагового контролю та в акті № 0061149 від 10.03.2017 року пояснив, що: «З показниками вагового комплексу не згоден».
Згідно з актом № 0000711 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, посадовими особами контролюючого органу під час проведення габаритно-вагового контролю було встановлено порушення - фактична маса осьового навантаження: на 3 (строєну) вісь 22,75 т (7,75 + 7,60 + 7,40 = 22,75), у той час як нормативно допустимим показником навантаження на строєну вісь є 22,00 т.
На підставі вказаного акту відповідачем був складений розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акта № 0000711 від 10.03.2017 року, відповідно до якого врахована відстань 630 км, навантаження на строєну вісь 22,75 т., параметри, за які нарахована плата за проїзд - 0,75 т, нараховано до сплати 126,00 євро. У відповідності до вказаного розрахунку, позивачу запропоновано сплатити 126,00 євро (із переведенням в гривні відповідно до курсу обміну НБУ), як плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні.
30 березня 2017 року начальник Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Степаненко О.М. на підставі акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0000711 від 10.03.2017 року та розрахунку виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АЕ № 006272 у відношенні ОСОБА_3 за допущене порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 1700,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", до участі у дорожньому русі допускаються транспорті засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Частиною 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок № 879).
Відповідно до п. 16 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.
Пунктом 18 Порядку № 879 встановлено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.
Відповідно до п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Пунктом 22.5 вказаного Порядку встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або, якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх складів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.
Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.
Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абз. 1 п. 28 Порядку № 879).
Згідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,
де П - розмір плати за проїзд;
Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
В - відстань перевезення, кілометрів.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається, виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Так, відповідно до п. 11 Порядку № 879, режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху. При цьому, забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.
Порядком № 879 визначено термін "пересувний пункт габаритно-вагового контролю", яким визначає спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною, зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками (пп. 9) (п. 2 Порядку № 879).
Водночас, згідно з п. 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Представником відповідача на підтвердження відповідності вимірювально-зважувального обладнання надано суду свідоцтво ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 30.06.2017р. на вимірювальний прилад № 09-244, вантажоприймальні платформи № 09-485 та 09-484 та свідоцтво про державну метрологічну атестацію № 34-1666 від 17.11.2009р.
Але з акту № 0000711 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10.03.2017 року, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та оскаржуваного розрахунку встановлено, що вони не містять будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування наливний стан вантажу тощо. Зазначені документи не містять даних про вимогу водія надати наступні документи: направлення на перевірку, графік рейдових перевірок, свідоцтва про перевірку ваг, свідоцтва про державну метрологічну атестацію, журналу проведення інструктажів посадових осіб перед виходом на перевірку.
Також судом, встановлено та не заперечується сторонами, що зважування транспортного засобу відбувалося у русі. Однак слід зазначити, що перевозилась рідина - олія соняшникова, яка є рухомою під час руху автомобіля, а тому її маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.
Позивач в судовому засіданні зазначив, що зважування транспортного засобу проводилося відповідачем шляхом поосного заїзду тягача і цистерни на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу у вигляді олії, що знаходився в автоцистерні. Оскільки рідкий наливний вантаж постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час його руху, це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на останню і передостанню осі, зсув центру ваги при нахилі цистерни при заїзді на платформу ваг, коли починається рівномірний рух рідини в безнапірному потоці, в той час, як рідина має властивості плинності і легко деформується під дією мінімальних сил.
Відповідно до п. 19 Порядок № 879, під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.
Вказаним положенням Порядку № 879 передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, як на дату проведення ГВК, так і на даний час відповідна методика Мінекономрозвитку не затверджена.
Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затвердженої заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестованої у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (далі - Методика).
Абзацем 2 п. 11 цієї Методики визначено, що вагові параметри транспортних засобів, що перевозять наливні вантажі (у автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах) визначаються виключно у статичному режимі.
Тобто, ця Методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.
Згідно з п. 3.1 Рекомендацій Міжнародної організації законодавчої метрології (МОЗМ), рідину можна зважувати тільки шляхом повного занурення автомобіля - цистерни на платформу. Ваги для поосного або групового (група осей) зважування відповідно до рекомендацій МОЗМ не можуть використовуватися для зважування рідких вантажів.
З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідачем при здійсненні зважування транспортного засобу позивача в русі, не було встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним рідким вантажем.
Крім того, відповідно до пп. 5-1 п. 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль - це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Згідно із п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, фактична маса не повинна перевищувати 40т.
Позивачем було зазначено, що маса автомобіля, сідлового тягачя-Е, марки DAF, з напівпричепом Н/ПР - цистерною-Е, марка BURG, відповідно до акту № 0000711 від 10.03.2017 року не перевищила встановлені норми. Відповідно до ТТН від 10.03.2017 року повна маса автомобіля становить 39,64 тони, що також суперечить показникам габаритно-вагового контролю, зафіксованим посадовими особами Укртрансбезпеки.
Також згідно з п.21. Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.
Відповідно до пп. 23 - 24 Порядку № 879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб: після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.
Згідно з пп. 4.3.2. п. 4.3. Положення "Про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті", затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №387/2011, Укртрансінспекція у сфері дорожнього господарства обмежує або забороняє з повідомленням відповідного підрозділу Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України рух транспортних засобів у разі виникнення загрози життю або здоров'ю учасників дорожнього руху, безпеці вантажів або можливості заподіяння пошкоджень автомобільним дорогам загального користування, у тому числі за складних погодних умов, вимоги якого позивачем не виконано.
Пунктом 22 Порядку №879 передбачено, що у випадку виявлення порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів, такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із ст. 265-2 КУпАП. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 265-2 КУпАП України).
Проте транспортний засіб, що належить позивачу після проходження габаритно-вагового контролю продовжив свій рух по маршруту.
Зазначене свідчить про відсутність будь-яких підстав для здійснення відповідачем розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у сумі 126,00 Євро та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідачем не підтверджено належними доказами, що перевезення вантажу здійснювалось поза межами допустимих вагових норм, у зв'язку з чим оскаржувані постанова та розрахунок є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови та розрахунку задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АЕ №006272 від 30.03.2017 року, винесену начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Степаненком О.М. у відношенні ОСОБА_3 в розмірі 1700,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати розрахунок №4 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту №0000711 від 10.03.2017 року), складеного Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо ОСОБА_3.
Стягнути на користь ОСОБА_3 (ін. НОМЕР_3) судові витрати в розмірі 1280,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 травня 2017 року

Суддя О.В. Врона