Справа № 804/6795/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2016 р. Справа № 804/6795/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ ГРУПП" до Начальника Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Приходько Т.М. про скасування постанов, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНІТ ГРУПП» до Начальника Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Приходько Т.М. в якому позивач просить:
скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19 вересня 2016 року (26 серпня 2016 року) видану Начальником Криворізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Т.М. Приходько (в.о. начальника Куценко);
скасувати постанову про розшук майна боржника від 19 вересня 2016 року, видану Начальником Криворізької районної районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Т.М. Приходько;
скасувати постанову про арешт коштів боржника від 12 вересня 2016 року видану Начальником Криворізької районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Т.М. Приходько судовий збір на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНІТ ГРУПП».
В обґрунтування позову позивач зазначив, що старшим державним виконавцем Криворізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 52050776, відповідно до якого позивачем отримані постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2016 року, постанова про розшук майна боржника від 19 вересня 2016 року, постанова про арешт коштів боржника від 12 вересня 2016 року. Крім того з єдиного реєстру виконавчих проваджень ТОВ «ГРАНІТ ГРУПП» стало відомо про наявність постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 26.08.2016 року, постанови про стягнення виконавчого збору від 19.09.2016 року.
Позивач вважає дані постанови такими, що винесені з порушеннями норм чинного законодавства та порушує право на зайняттям господарською діяльністю, а тому підлягають скасуванню.
В наданих до суду запереченнях відповідачем зазначено, що відповідач діяв у межах та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», однак, ТОВ «ГРАНІТ ГРУПП» ні у строк самостійного виконання, ні станом на теперішній час не вчинено жодних дій для погашення боргу на користь Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а тому до позивача застосовуються заходи примусового характеру відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Старшим державним виконавцем розглянута заява про примусове виконання вимоги № Ю-4916-25У від 07.06.2016 року та прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2016 року ВП № 52050776, якою надано боржнику строк для самостійного виконання до 02.09.2016 року.
26.08.2016 року на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошена заборона на його відчуження, відомості про обтяження рухомого майна внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Крім того, у зв'язку з невиконанням позивачем самостійно рішення старшим державним виконавцем Криворізького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову від 05.09.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8402,32 грн.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Згідно ч. 1. ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:
1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;
4) в інших передбачених законом випадках.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.
Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.
Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:
1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;
2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
З копії вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2016 року № Ю-4916-25 у, яка наявна в матеріалах справи, вбачається, що вимога набрала законної сили 25.07.2016 року, строк пред'явлення її до виконання до 25.07.2017 року.
Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.
Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Таким чином, з матеріалів виконавчого провадження № 388/1 номер за ЄДРВП: 52050776, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається про правомірність дій Криворізького районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що позивачем в обґрунтуванні позову не заперечується наявність податкового боргу визначеному в вимозі про сплату податкового боргу (недоїмки), що є обов'язком платника податків передбачених законодавством України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова