Справа № 802/524/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 квітня 2017 р. Справа № 802/524/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: Клюси Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказів ГУНП у Вінницькій області від 15.02.2017 року № 207 та від 16.02.2017 року № 36о/с, якими позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вказуючи на протиправність оскаржуваних наказів, позивач зазначає про те, що вони прийняті без повного та належного з'ясування усіх обставин.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, відтворюючи зміст позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні. Окремо зазначила про те, що позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилась у невжитті заходів щодо припинення правопорушення та безпідставному невиході на роботу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з грудня 2007 року по листопад 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ.

З листопада 2015 року ОСОБА_1 призначений на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Відповідно до наказу начальника ГУНП у Вінницькій області від 12.01.2017 року № 9о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено інспектором-черговим чергової частини ізолятора тимчасового тримання №6 ГУНП у Вінницькій області.

13.02.2017 року близько 02.20 год. по 3-му провулку Гніванського шосе м. Вінниці під час проведення оперативно-профілактичного відпрацювання поліцейськими батальйону управління патрульної поліції м. Вінниці ДПП НП України зупинено автомобіль НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 13.02.2017 року № 401 встановлено, що стан алкогольного сп'яніння гр.ОСОБА_4 відповідає стану, при якому заборонено керувати транспортним засобом. Також встановлено, що пасажиром вказаного автомобіля виявився позивач ОСОБА_1, який також був у стані алкогольного сп'яніння.

За фактом порушення службової та транспортної дисципліни інспектором-черговим ЧЧ ІТТ №6 ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 проведено службове розслідування.

За результатами службового розслідування складено висновок від 14.02.2017 року, згідно якого прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції внаслідок проявленої особистої недисциплінованості та ігнорування основних обов'язків поліцейського (в частині допуску до керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, хоча повинен був вжити заходів по недопущенню вчинення правопорушення), зневажливого ставлення до службової дисципліни (в частині безпідставного невиходу на роботу після призначення ОСОБА_1 12.01.2017 року на посаду інспектора-чергового ЧЧ ІТТ № 6 ГУНП у Вінницькій області).

За наслідками проведеного службового розслідування ГУНП у Вінницькій області прийнято наказ від 15.02.2017 року № 207, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Наказом ГУНП у Вінницькій області від 16.02.2017 року № 36о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) .

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Частиною 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Пунктом 6 ч. 1. ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Отже, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Закон України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Статуту).

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1, 2 ст. 5 Статуту).

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють (ст. 7 Статуту).

З огляду на наведене, професійний обов'язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно - правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов'язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ (ст. 12 Статуту).

Згідно ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення (ст. 14 Статуту).

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п.п. 2.2.5 п. 2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 5.4 Інструкції якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Як свідчать матеріали справи та встановлено в судовому засіданні, згідно рапорту начальника ІТТ № 6 ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Котика А.М. повідомлено начальника ГУНП у Вінницькій області про те, що станом на 13.02.2017 року ОСОБА_1, який 12.01.2017 року призначений на посаду інспектора-чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання № 6 ГУНП у Вінницькій області на роботу не вийшов, також повідомлено про скоєння ОСОБА_1 13.02.2017 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 13.02.2017 року № 241 "Про призначення та проведення службового розслідування", з метою проведення повного, усебічного та об'єктивного службового розслідування щодо порушення службової дисципліни інспектором-черговим чергової частини ізолятора тимчасового тримання № 6 ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

Під час проведення службового розслідування опитаний старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснив, що 13.02.2017 року він, перебуваючи в нічному розважальному закладі, зустрів свою знайому з чоловіком, яка запропонувала підвезти його додому. Близько 03.00 год. ОСОБА_1 присів до неї в автомобіль в якості пасажира. Коли вони рухались по вул. Гніванське шосе, автомобіль зупинили патрульні поліцейські. Коли знайома на ім'я ОСОБА_4 не змогла пред'явити поліцейським водійське посвідчення, вона це пояснила тим, що забула його в іншій сумці. Після чого поліцейські запропонували ОСОБА_4 проїхати до наркодиспансеру пройти медичне освідування на факт вживання алкоголю. Після проходження тестів їх відпустили. Чи вживала ОСОБА_4 спиртні напої ОСОБА_1 не відомо. Автомобіль "Шкода Суберб" д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 вже близько року, оскільки дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_6 продала даний автомобіль ОСОБА_4 без зняття з обліку в сервісному центрі. Також він зазначив, що гр. ОСОБА_4 керування автомобілем не передавав, так як він йому не належить. Також ОСОБА_1 повідомив, що по зовнішньому вигляду гр. ОСОБА_4, на його погляд, не було видно чи вона перебувала в стані алкогольного сп'яніння, та взагалі про це він її не запитував, оскільки це було некоректно.

З рапорту інспектора роти № 4 БУПП у м. Вінниці ДПП НП України лейтенанта поліції Кропивницького О.С. встановлено, що 13.02.2017 року, приблизно о 02:00 год. під час несення служби по забезпеченню безпеки дорожнього руху в складі патрульного екіпажу "Бастіон-152" спільно з заступником командира роти № 4 лейтенантом поліції Гребенюком Я.М. по 3-му провулку Гніванського шосе м. Вінниці було помічено автомобіль НОМЕР_3, який рухався в темну пору по лівій крайній смузі, не маючи наміру здійснення повороту ліворуч. Вказаний транспортний засіб був зупинений. Під час перевірки документів, у водія ОСОБА_4 не виявилось при собі посвідчення водія категорії "В". Також під час спілкування з ОСОБА_4, в останньої були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння очей. При спілкуванні поліцейських з гр. ОСОБА_4 з автомобіля вийшов громадянин, який був в стані алкогольного сп'яніння та повідомив, що автомобіль належить йому, а оскільки він сьогодні вживав алкогольні напої, то попросив свою подругу гр. ОСОБА_4, щоб вона керувала його автомобілем. Також ОСОБА_1 повідомив патрульним, що він є діючим працівником поліції. Після цього гр. ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці, однак ОСОБА_1 постійно вказував гр. ОСОБА_4, щоб вона ні в якому разі не проходила огляд за допомогою приладу "Драгер". Після відмови гр. ОСОБА_4 пройти тест на приладі "Драгер" її було доставлено до КЗ ВОНД "Соціотерапія" з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, де остання здала аналіз сечі. Коли гр. ОСОБА_4 знаходилась в приміщенні КЗ ВОНД "Соціотерапія", то ОСОБА_1 її постійно консультував та говорив що їй треба робити. Після здачі гр. ОСОБА_4 аналізів, учасників події було відпущено. Згідно висновку медичного огляду № 401 у гр.ОСОБА_4 було виявлено ознаки сп'яніння з вмістом етанолу в кількості 1,4 проміле. На час надання вказаних пояснень протоколи про вчинення гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не складено, оскільки останні о 09.00 год. 14.02.2017 року до патрульної поліції для складання адміністративних матеріалів не з'явились. У зв'язку з вище викладеним 14.02.2017 року гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 надіслано повідомлення за № 2677 та № 2671 про явку до підрозділу патрульної поліції для складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заступник командира роти № 4 БУПП у м. Вінниця ДПП НП України лейтенант поліції Гребенюк Я.М. надав пояснення аналогічного змісту та підтвердив, що під час спілкування з ОСОБА_1, останній неодноразово стверджував, що зупинений автомобіль "Шкода Суперб" д.н.з. НОМЕР_2 належить йому, а оскільки він вживав алкогольні напої, то попросив сісти за кермо свою знайому ОСОБА_4

Також з рапорту начальника ІТТ №6 ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Котика А.М., встановлено, що відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області від 12.01.2017 року № 9 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора-чергового чергової частини ІТТ № 6 ГУНП у Вінницькій області, однак станом на 14.02.2017 року вищевказаний працівник на роботу не вийшов. Інформація зазначена в рапорті знайшла своє підтвердження під час опитування начальника ІТТ №6 ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Котика А.М., а також працівників ІТТ № 6 ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 та старшого сержанта поліції ОСОБА_10

Результати вказаного службового розслідування оформлені висновком від 14.02.2017 року, затвердженим начальником ГУНП у Вінницькій області та прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Таким чином, позивачем порушено статтю 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а саме не вчинено жодних дій щодо припинення вчинення порушення особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Отже, об'єктивна сторона поведінки позивача свідчить про допущення ним порушень вимог службової дисципліни, а отже вчинення дисциплінарного проступку. Проступок, зокрема полягав у невжитті заходів щодо запобігання вчиненню правопорушення, коли він уже мав місце, оскільки позивач був його очевидцем та не повідомленні про вказані події безпосередньому керівникові. Натомість, позивач фактично самоусунувся він виконання обов'язків поліцейського, які на нього покладені як у робочий час, так і після його закінчення.

Крім того, за наслідками вчиненого позивачем правопорушення складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 572647 від 16.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження та протокол серії БР №247621 від 16.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 572647 скасована рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2017 року у справі № 127/4283/17, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2017 року у справі № 127/3801/17 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП закрито, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також пояснили, що 13.02.2017 року під час зустрічі з громадянкою ОСОБА_4 позивач також перебував у стані алкогольного сп'яніння, а тому не міг визначити чи перебуває у стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_4, керування транспортним засобом він їй також не передавав, оскільки автомобіль йому не належить.

З приводу наданих пояснень позивача суд погоджується з тим, що ОСОБА_1 не передавав керування автомобілем ОСОБА_4, дана обставина також встановлена судовими рішеннями у справах № 127/4283/17 та № 127/3801/17, разом з тим не приймається до уваги судом, як підстава для задоволення позову, оскільки вказаними судовими рішеннями встановлено, що 13.02.2017 року о 02.00 год. ночі ОСОБА_1 дійсно зустрічався з гр. ОСОБА_4, яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння, та погодився їхати разом з нею на автомобілі "Шкода Суперб" д.н.з. НОМЕР_2 під її керуванням. Тобто вказаними судовими рішеннями встановлено та підтверджено обставини вчинення дисциплінарного проступку позивачем, а саме не вжиття заходів щодо припинення правопорушення (керування транспортним засобом особою, яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння), за який його звільнено зі служби в поліції на підставі оскаржуваних наказів. Крім того, та обставина, що позивач 13.02.2017 року перебував у стані алкогольного сп'яніння також підтверджується його власними поясненнями.

При цьому суд звертає увагу на те, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння не є пом'якшуючою обставиною та не може братися до уваги, як підстава для задоволення позову, оскільки це свідчить про недотримання позивачем норм моралі, Статуту та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність поліції, етики поліцейського, дискредитує його як працівника поліції, оскільки в позаслужбовий час він також повинен поводитись з честю та гідністю, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Однак, всупереч встановленим чинним законодавством правилам, позивач не вчинив жодних дій з метою припинення правопорушення, що є не допустимим для працівника поліції, оскільки може викликати суспільний резонанс, недовіру серед населення до Національної поліції України.

Також позивач в судовому засіданні пояснив, що йому взагалі не було відомо про призначення його на посаду інспектором-черговим чергової частини ізолятора тимчасового тримання №6 ГУНП у Вінницькій області згідно наказу від 12.01.2017 року та він не виходив на роботу з вказаного часу.

Разом з тим, факт призначення позивача на вказану посаду підтверджується його послужним списком, рапортом начальника ІТТ № 6 ГУНП у Вінницькій області Котика А.М. та матеріалами службового розслідування.

Отже, пояснення позивача про його необізнаність щодо призначення його на посаду інспектора-чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання №6 ГУНП у Вінницькій області згідно наказу від 12.01.2017 року лише підтверджують його безвідповідальність, недисциплінованість та халатне ставлення до служби в Національній поліції України.

Щодо посилань представника відповідача на порушення позивачем службової дисципліни, яка виразилась у безпідставному невиході на роботу, як на підставу для звільнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, особливості проходження служби в Національній поліції України та статусу поліцейських визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Згідно Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" Статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Тобто, особливості проходження публічної служби позивача врегульовуються спеціальним законодавством, положення яких мають пріоритет у застосуванні перед загальними нормами трудового законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Статуту у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці

Згідно з чч. 1,2,5 ст. 18 Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Таким чином, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з поліції вважається виконаним після видання наказу по особовому складу. При цьому, звільнення з поліції виконується після прибуття поліцейським, який тимчасово непрацездатний або перебуває у відпустці чи відрядженні до місця проходження служби.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 13.02.2017 року ОСОБА_1 знаходився в ГУНП у Вінницькій області та надавав пояснення за матеріалами службового розслідування. Дана обставина спростовує твердження представника відповідача щодо безпідставного невиходу на роботу ОСОБА_1

14.02.2017 року відповідачем прийнято висновок службового розслідування за фактом порушення службової та транспортної дисципліни інспектором-черговим чергової частини ІТТ № 6 ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_1 Вказаним висновком прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

За наслідками проведеного службового розслідування, згідно наказу начальника ГУНП у Вінницькій області від 16.02.2017 року № 36 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 17.02.2017 року.

Однак, згідно довідок № 471 та 594 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданих поліклінікою ДУ ТМО МВС України по Вінницькій області 14.02.2017 року та 28.02.2017 року, у період з 14.02.2017 року по 24.02.2017 року та з 28.02.2017 року по 10.03.2017 року позивач був тимчасово непрацездатним. До роботи позивач приступив 13.03.2017 року.

Тобто, наказ № 36 о/с від 16.02.2017 року про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 прийнятий у період його тимчасової непрацездатності, що суперечить положенням Статуту.

Тому, на переконання суду, датою звільнення позивача слід вважати 13.03.2017 року - останній день місячного строку протягом якого накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення повинно бути виконано.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У абзаці 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", зазначено, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

У зв'язку зі зміною судом дати звільнення позивача, підлягає вирішенню питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак враховуючи те, що у період з 14.02.2017 року по 25.02.2017 року та з 28.02.2017 року по 10.03.2017 року позивач був тимчасово непрацездатним та не виконував службових обов'язків, питання щодо відшкодування допомоги по тимчасовій непрацездатності повинно вирішуватись в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Підсумовуючи, суд зазначає про наявність у діях позивача, що мали місце під час подій 13.02.2017 року близько 02.20 год. по 3-му провулку Гніванського шосе, проступку, який є достатньою підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Отже, приймаючи рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, за результатами реалізації якого ОСОБА_1 звільнено із служби, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. Тому, підстави для задоволення позовних вимог про скасування наказів № 207 від 15.02.2017 року та № 36 о/с від 16.02.2017 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вважати ОСОБА_1 звільненим згідно наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 16.02.2017 року № 36 о/с з 14.03.2017 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович