Справа № 809/1340/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 рокуЛьвівСправа№ 876/1089/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Гінди О.М., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС у Івано- Франківській області до Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотех-пром", третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Івано-Франківська міська рада про стягнення простроченої заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ДПІ у м.Івано-Франківську звернувся в суд позовом до відповідача - КП "Івано-Франківськводоекотехпром", в якому просив (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) стягнути прострочену заборгованість за поданням Управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську, яка утворилася за Угодами про субкредитування від 10 грудня 2007 року №28000-04/207 та від 14 вересня 2010 року № 28010-02/108 у розмірі 6559965,92 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року позов задоволено повністю. Стягнено з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" в дохід державного бюджету 6559965,92 грн. простроченої заборгованості, з яких 3245430,11 грн. на рахунок 2009 та 3314535,81 грн. на рахунок 5009 (код бюджетної класифікації доходів 03511630, одержувач - Державна казначейська служба України, код ЄДРПОУ - 37567646, банк отримувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку - 820172).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що з п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані зі стягненням простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) і або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету, включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню (ч.9 ст.17 Бюджетного кодексу України), в тому числі, за позовами органів державної податкової служби України, оскільки майнові відносини у відповідних справах засновані на юридичній рівності сторін.Таким чином, спірні відносини не є публічно-правовими, а тому цей спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Така правова позиція викладена, зокрема, Верховним Судом України у постанові від 25 серпня 2009 року у справі №6/359. Апелянт звертає увагу на те, що КП «Івано-Франківськводоекотехпром» згідно з Договорами про субкредитування №28000-04/207 від 10 грудня 2007 року, №28010-02/108 від 14 вересня 2010 року та договором №39 про організацію взаєморозрахунків суми боргу станом на 01 грудня 2015 року погасило повністю. Погашеними є також суми боргу вказані у поданні Управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську №11.1 від 27 листопада 2014 року №04-15/3562 та поданні Управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську №11.3 від 27 листопада 2014 року №04-15/3225. Разом з тим, на момент погашення боргу курс долара щодо гривні змінився, що призвело до часткової переплати в доларах. У зв'язку з цим, у КП «Івано-Франківськводоекотехпром» виникла необхідність у проведенні звірки розрахунків. Про необхідність проведення звірки відповідач направив Міністерству фінансів України листа №5-1/1380 від 25 жовтня 2016 року. У зв'язку з наявною частковою переплатою станом на 01 січня 2016 року, неможливо точно вивести суму боргу станом на момент отримання подання №9.2 від 22 грудня 2016 року №04-15/1949. Оскільки, предметом стягнення є прострочена за договором субкредитування заборгованість, облік якої ведеться Мінфіном, то з метою встановлення дійсної суми заборгованості, відповідач звернувся до Мінфіну з листом №5- 1/1380 від 25 жовтня 2016 року. Крім того, відповідачем погашено частково заборгованість згідно з договором про субкредитування №28000-04/207 від 10 грудня 2007 року на суму 848980 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №86 від 08 грудня 2016 року. Разом з тим, на момент написання апеляційної скарги акт звіряння не проведено, тому розбіжності у розрахунках залишаються нез'ясованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Представник відповідача (апелянта) - Назарук І.В. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Представник відповідача - Дутка-Гефко Х.М. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 грудня 2007 року Міністерством фінансів України (Субкредитор), Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та Комунальним підприємством "Івано- Франківськводоекотехпром" (Субпозичальник) укладено Угоду про субкредитування № 28000-04/207 про використання сум Позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку (Угода про позику (Проект розвитку міської інфраструктури).

Відповідно до умов цієї Угоди Субкредитор рекредитує Субпозичальнику частину коштів Позики у сумі, що включає одноразову комісію і не перевищує 7 170 000,00 дол. США (Субкредит) на платній, зворотній, строковій основі, а Субпозичальник зобов'язується використовувати надані кошти у відповідності з умовами цієї Угоди, Угоди про позику, Угоди про виконання проекту, виконувати інші зобовязання, передбачені цією Угодою, Угодою про виконання проекту, повернути отриману суму Субкредиту, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, нараховані згідно з положеннями цієї Угоди (п.2.1 Угоди).

Згідно з п. 5.1, п.5.7 Угоди Субпозичальник погашає основну суму Субкредиту відповідно до графіку погашення, що міститься у додатку до цієї Угоди. У разі зміни графіку погашення позики, викладеного у Додатковій статті 3 Угоди про позику, відповідні зміни вносяться до графіку погашення Субкредиту, що оформлюється додатковою угодою до цієї Угоди. Погашення, обслуговування Субкредиту та сплата будь-яких платежів за цією Угодою здійснюється шляхом перерахування Субпозичальником гривневого еквіваленту відповідної суми у валюті Позики (за офіційним курсом НБУ на день перерахування коштів) на вказаний Субкредитором рахунок.

П.п.8.1.4 п.8.1 Угоди передбачає, що Субпозичальник зобов'язаний своєчасно здійснювати платежі в рахунок погашення боргу по основній сумі Субкредиту, комісійних по зобов'язаннях, відсотках, маржі та інших платежах, передбачених цією Угодою.

Згідно з п.14.2 Угоди за невиконання або неналежне виконання Субпозичальником своїх обов'язків зі своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цією Угодою, Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Засобом забезпечення виконання Субпозичальником своїх зобов'язань за цією Угодою є Договір гарантії, укладений між Міністерством фінансів України та Івано-Франківською міською радою, від 11 серпня 2008 року №28020-02/110 (пункт 6.1 Угоди).

Також сторонами цієї Угоди укладено додаткові угоди до Договору про надання субкредиту від 10 грудня 2007 року №28000-04/207, а саме: додаткову угоду №28000-04/207-1 від 18 липня 2008 року; додаткову угоду №28000-04/207-2 від 29 грудня 2009 року; додаткову угоду №28000-04/207-3 від 25 жовтня 2011 року; додатковуа угоду №28000-04/207-4 від 09 вересня 2015 року; додаткову угоду №28000-04/207-5 від 14 березня 2016 року; додаткову угоду №28000-04/207-6 від 07 квітня 2016 року.

Крім того, судом встановлено, що за умовами Договору про субкредитування № 28010-02/108 від 14 вересня 2010 року, укладеного між Міністерством фінансів України (Субкредитор), Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та Комунальним підприємством "Івано-Франківськводоекотехпром" (Субпозичальник) про використання сум Позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку (Угода про позику (Проект розвитку міської інфраструктури) №4869-UA від 26.05.2008 року), Субкредитором рекредитовано Субпозичальнику частину коштів Позики, включаючи одноразову комісію, у сумі, що не перевищує 1456298,70 дол. США.

Відповідно до умов Угоди засобом забезпечення виконання Субпозичальником своїх зобов'язань за цією Угодою є гарантія Івано-Франківської міської ради від 07 вересня 2010 року №1, надана Івано-Франківською міською радою Міністерству фінансів України.

Також сторонами Угоди укладено додаткові угоди до Договору про надання субкредиту від 14 вересня 2010 року №28010-02/108, а саме: додаткову угоду №28010-02/108-1 від 25 жовтня 2011 року та додаткову угоду №28010-02/108-2 від 21 листопада 2012 року.

Матеріалами справи підтверджується, що КП "Івано-Франківськводоекотехпром" не в повному обсязі виконувало зобов'язання щодо повернення коштів, отриманих за Угодами про субкредитування №28000-04/207 від 10 грудня 2007 року та № 28010-02/108 від 14 вересня 2010 року, що призвело до утворення заборгованості перед Державним бюджетом України.

22 вересня 2016 року на адресу ДПІ у м.Івано-Франківську від Управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську на виконання листа Мністерства фінансів України від 19 травня 2016 року №31-19030-02-10/15/4253 надійшло подання №9.2 від 22 вересня 2016 року №04-15/1949 для ведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення простроченої заборгованості підприємств-позичальників перед Державним бюджетом України за субкредитними угодами, укладнеими Міністерством фінансів України у рамках спільних із Світовим банком та Європейським банком реконструкції та розвитку проектів становм на 01 вересня 2016 року.

Відповідно до вищевказаного подання прострочена заборгованість КП "Івано-Франківськводоекотехпром" за Угодами про субкредитування від 10 грудня 2007 року №28000-04/207 та від 14 вересня 2010 року №28010-02/108 станом на 01 вересня 2016 року становила 7408945,92 грн.

КП "Івано-Франківськводоекотехпром" частково погасило вказану заборгованість шляхом внесення до Державного бюджету України коштів у розмірі 848980 грн., що підтверджується платіжним дорученням №86 від 08 грудня 2016 року.

Таким чином, сума простроченої заборгованості становила 6559965,92 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що КП "Івано-Франківськводоекотехпром" не в повному обсязі виконувало зобов'язання щодо повернення коштів, отриманих за Угодами про субкредитування №28000-04/207 від 10 грудня 2007 року та № 28010-02/108 від 14 вересня 2010 року, що призвело до утворення заборгованості перед Державним бюджетом України у розмірі 6559965,92 грн., така у встановлені строки до бюджету не сплачена, а тому підлягає стягненню у зв'язку із зверненням Управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську з поданням до податкового органу про стягнення простроченої заборгованості за договорами субкредитування з відповідача.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з такого.

Згідно з ч. 9 ст.17 БК України прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому ПК України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання.

Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) не поширюється.

Відповідно до п.10 Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року №174, з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами на суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.

П.15 вказаного Порядку передбачає, що прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені п.10 цього Порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням КП "Івано-Франківськводоекотехпром" зобов'язань щодо повернення коштів УДКС України у м. Івано-Франківську надіслало ДПІ у м. Івано-Франківську подання № 9.2 від 22 вересня 2016 року для ведення претензійно- позовної роботи щодо стягнення простроченої заборгованості перед державним бюджетом за субкредитними угодами, відповідно до якого станом на 01 вересня 2016 року КП "Івано-Франківськводоекотехпром" не повернуто кошти (позику), отримані за Угодами про субкредитування №28000-04/207 від 10 грудня 2007 року та № 28010-02/108 від 14 вересня 2010 року, у сумі 4094410,11 грн. та 3314535,81 грн. відповідно.

П.п.20.1.19 п. 20.1 ст.ПК України передбачає право контролюючих органів стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України погашення простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному гл.9 розділу ІІ цьогоКодексу.

Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Приписами п.5.4 ст.95 ПК України передбачено, що орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції за КП "Івано-Франківськводоекотехпром" залишалася непогашеною заборгованість у загальному розмірі 6559 965,92 грн., з яких: 3245 430,11 грн. за Угодою про субкредитування №28000-04/207 від 10 грудня 2007 року та 3314 535,81 грн. за Угодою про субкредитування №28010-02/108 від 14 вересня 2010 року, тому вказана заборгованість підлягала стягненню у зв'язку із зверненням Управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську з поданням до податкового органу про стягнення простроченої заборгованості за договорами субкредитування з відповідача.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що сума простроченої заборгованості визначена неправильно, акт звіряння сум, які утворюють структуру заборгованості не проведено, розбіжності у розрахунках залишаються нез'ясованими, оскільки ці доводи спростовуються дослідженими у справі доказами, які підтверджують розмір простроченої заборгованості.

Крім того, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач надав суду платіжні доручення про часткову сплату боргу, чим визнав факт існування заборгованості, яка була стягнута згідно з оскаржуваним судовим рішенням.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що цей спір не є публічно- правовим, оскільки, враховуючи тотожність порядку погашення податкового боргу та погашення простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою або під державну (місцеву) гарантію, справи за позовами щодо стягнення заборгованості перед державою, зазначеної в Перехідних Положеннях до Податкового кодексу України, належать до юрисдикції адміністративних судів. Така правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України (постанова від 26 січня 2016 року у справі №21-5323а15), а відповідно до ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Крім того, ухвалою від 27 січня 2017 року Комунальному підприємству "Івано-Франківськводоекотехпром" відстрочено сплату судового збору у розмірі 108239,44 грн. (98399,49 грн. х 1,1) відповідно до Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на постанову суду до вирішення спору по суті. Оскільки спір по суті вирішено, тому з врахуванням положень ст.88, 94 КАС України необхідно стягнути з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" судовий збір у розмірі 108239,44 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 94, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі №809/1340/16 - без змін.

Стягнути з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" судовий збір у розмірі 108239,44 грн. (сто вісім тисяч двісті тридцять дев'ять гривень сорок чотири копійки) за подання апеляційної скарги на рахунок: УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38007573, Банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, Код банку отримувача (МФО) - 825014, рахунок отримувача - 1004, Код класифікації доходів бюджету - 22030001, Призначення платежу - Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ - 38007573, призначення платежу - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: О.М. Гінда

А.Р. Курилець

Повний текст ухвали виготовлено 03 травня 2017 року.