Справа № 826/2590/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 квітня 2017 року м. Київ№ 826/2590/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., при секретарі судового засідання Олешко М.Ю., розглянувши у попередньому судовому засіданні питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1
до Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" Національної поліції України, Національної поліції України
про скасування Наказів
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 03.03.2017 відкрито провадження та призначено до судового вирішення справу №826/2590/17 за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» Національної поліції України, Національної поліції України про визнання незаконним та скасування наказів від 13.10.2016 №349, від 29.11.2016 №447, від 30.11.2016 №219 о/с, стягнення заробітної плати, грошової компенсації, відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, оскільки даний спір не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивача, представник відповідача та представник третьої особи залишили вирішення питання щодо закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач перебував на посаді начальника відокремленого територіального підрозділу у Чернігівській області (на правах відділу) Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України».

Судом встановлено, що позивач був працівником та не перебував на публічній службі за вказаною вище посадою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Пунктом 15 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим та органах місцевого самоврядування.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Відповідно до Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Суд зауважує, що, робота позивача в державній установі, не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, оскільки, відповідно до частини 3 статті 21 Кодексу законів про працю України, контракт є лише особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, можуть встановлюватися угодою сторін.

Посада начальника відокремленого територіального підрозділу у Чернігівській області (на правах відділу) Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» не відноситься до публічної служби, наказ про звільнення не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Лише тієї обставини, що стороною у даних спірних правовідносинах є орган Національної поліції недостатньо для розгляду трудового спору в порядку адміністративного судочинства.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 №К/9991/57176/11 зазначено, що діяльність керівника державної установи не є публічною службою, а акт центрального органу виконавчої влади, щодо прийняття на роботу, а також укладення контракту з підпорядкованою установою, стосовно трудових відносин не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2007 у справі №5/149, від 12.10.2007 та у справі №02-4-5/335, та у справі №826/16943/13-а.

Наведений висновок суду щодо розмежування трудових правовідносин та публічної служби, а також юрисдикції судів щодо розгляду таких спорів, підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8, де у п. 13.1 зазначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на саме публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Також, у пункті 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №3 вказано, що діяльність особи, призначеної у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління на посаду керівника юридичної особи - суб'єкта господарської діяльності (наприклад, керівник житлово-експлуатаційної організації, призначений на цю посаду відповідним органом місцевого самоврядування), що функціонує на основі права господарського відання або права оперативного управління, або за рішенням органу місцевого самоврядування, не є публічною службою, передбаченою пунктом 15 статті 3 КАС. Трудові правовідносини таких осіб регулюються законодавством про працю, а спори із цих питань розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, отже суд вбачає наявними підстави для закриття провадження у справі.

Разом з тим суд роз'яснює, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства, зокрема, справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відтак з даним позовом позивач може звернутись до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі №826/2590/17 за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» Національної поліції України, Національної поліції України про визнання незаконним та скасування наказів від 13.10.2016 №349, від 29.11.2016 №447, від 30.11.2016 №219 о/с, стягнення заробітної плати, грошової компенсації, відшкодування моральної шкоди.

2. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда