Справа № 642/1374/17
Суддя: Ольховський Є. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №642/1374/17
провадження №2а/642/189/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Ольховський Є.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) про визнання дій неправомірними та забов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов, в якому позивач просить визнати дії управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) щодо відмови йому в призначенні і виплаті пенсії за віком незаконними, зобов»язати управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київське об»єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова) здійснити призначення і виплату йому пенсії за віком, починаючи з 05 жовтня 2016 року.

В обґрунтування зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлограді, Дніпропетровської області. Постійно мешкав в м. Харкові з 1964 року. Після закінчення школи, в 1964 році поступив в Харківське військове училище, яке закінчив в 1967 році. В 1969 році почав вчитися в Харківському юридичному інституті, який закінчив в 1976 році. Загальний стаж трудової діяльності складає 25 років. На початку жовтня 1998 р. ОСОБА_1 поїхав на постійне проживання до Німеччині. Проте він є громадянином України і періодично мешкає в Україні, у м. Харкові, тому що в нього мешкає сім»я. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 60 років та у відповідності до ст.. 8 Закону України про пенсійне забезпечення від 01.01.2014 року, він, як громадянин України, має право на призначення пенсії за віком. 05.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Холодногірському районі м. Харкова про призначення йому пенсії за віком. Листом від 27.10.2016 р. №109/13-2/29 УПФУ в Холодногірському районі м. Харкова відмовив йому у призначенні і виплаті пенсії на тій підставі, що він мешкає у Німеччині.

На підставі наведеного, у всій сукупності, порушене право позивача на отримання призначеної пенсії підлягає судовому захисту шляхом звернення з цим адміністративним позовом.

Від представник відповідача - управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) у встановлений строк надійшли заперечення проти позову. Зазначили, що позовні вимоги позивача є безпідставними, у зв'язку з чим просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Свої доводи виклали у письмових запереченнях.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлограді, Дніпропетровської області (а.с.5)

ОСОБА_1 постійно мешкав в м. Харкові з 1964 року. Після закінчення школи, в 1964 році поступив в Харківське військове училище, яке закінчив в 1967 році. В 1969 році почав вчитися в Харківському юридичному інституті, який закінчив в 1976 році. Загальний стаж трудової діяльності складає 25 років (а.с.8-12)

З позову вбачається, що на початку жовтня 1998 р. ОСОБА_2 поїхав на постійне проживання до Німеччині. Проте він є громадянином України і періодично мешкає в Україні, у м. Харкові, тому що в нього мешкає сім»я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 60 років та у відповідності до ст. 8 Закону України про пенсійне забезпечення від 01.01.2014 року, він, як громадянин України, має право на призначення пенсії за віком. 05.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Холодногірському районі м. Харкова про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням від 13.10.2016 року № 143 УПФУ в Холодногірському районі м. Харкова на теперішній час Київське об»єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відмовило йому у призначенні і виплаті пенсії на тій підставі, що він мешкає у Німеччині та Угоди між Україною та Німеччиною з питань пенсійного забезпечення не укладалось, отже відсутні законні підстаи для виплати пенсії громадянам України, які постійно проживать в Німеччині (а.с.7)

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення громадянина за призначенням пенсії.

Положенням пункту 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на всю годину проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.51 вказаного Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року №25рп/2009 положення пункту 2 ч.1 ст.49 і другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст.24 Конституції України громадянам України гарантується рівність конституційних прав, незалежно від місця проживання. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позивач, який проживає у Німеччині і як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Частиною 3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Управління пенсійного Фонду України в Холодногірськомку районі районі безпідставно відмовило в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з підстав того, що останній мешкає у Німеччині та Угоди між Україною та Німеччиною з питань пенсійного забезпечення не укладалось, отже відсутні законні підстаи для виплати пенсії громадянам України, які постійно проживать в Німеччині. Інших підстав не наведено.

Згідно з приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі витупала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 94, 183-2, 256 КАС України, ст. 45,49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) про визнання дій неправомірними та забов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київське об»єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова) здійснити призначення і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 05 жовтня 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) на користь ОСОБА_1 (і.п.н.НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Є.Б. Ольховський