Справа № 804/2767/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 травня 2017 р.Справа №804/2767/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіна Л.Є., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області, про визнання протиправним та скасування наказу,-
У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області від 12.04.2017 року № 2080 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки».
Провадження у справі відкрито 03 травня 2017 року.
Разом із адміністративним позовом позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони до вирішення позову по суті проводити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1
В обґрунтування клопотання зазначено, що у разі добровільного допуску працівників ДФС 24.04.2017 року до проведення перевірки позивача (в силу висновків Верховного Суду України у постанові від 24.12.2010 року) в подальшому предметом розгляду в суді може бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами, а тому подальший захист порушених прав стане неможливим.
Крім того, на думку позивача, недопуск працівників фіскальної служби до проведення перевірки призведе до адміністративного арешту активів позивача згідно з пп. 94.2.3 ст. 94 Податкового кодексу України, що в свою чергу призведе до суттєвих матеріальних збитків позивача внаслідок зупинення підприємницької діяльності.
Дослідивши матеріали справи та письмові заперечення представника відповідача суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обовязок по доведенню та обґрунтуванню заявленого клопотання покладається саме на особу, яка заявляє клопотання про забезпечення позову.
Як вбачається зі змісту подання та доданих документів, позивач не обґрунтував наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, не доведено, що захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів після розгляду справи по суті, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Так, твердження позивача про неможливість подальшого захисту порушених прав у разі допуску працівників фіскальної служби до проведення перевірки через відсутність заборони Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проводити планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки відсутність такої заборони ніяким чином не обмежує позивача скористатись правом на недопуск працівників фіскальної служби до проведення до перевірки.
Твердження позивача про неможливість недопустити до перевірки працівників фіскальної служби через наявність загрози застосування адміністративного арешту майна позивача є також безпідставними, виходячи із наступного.
Відповідно до п.п.94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до вимог цієї статті арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Це також кореспондується із статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої органи доходів і зборів звертаються до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. А у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право, суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання. А тому, недопуск до перевірки не є лише однією умовою застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Ознаки протиправності оскарженого рішення у клопотання також не зазначені, не надано суду жодного доказу, на підставі яких суд може дійти висновку, що оскаржене рішення має ознаки протиправності.
Крім того, забезпечення позову у спосіб, який зазначений у клопотанні, буде означати фактично вирішення спору по суті до ухвалення рішення в адміністративній справі, що в свою чергу може призвести до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб або інтересів держави.
Таким чином, суд не знайшов беззаперечних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити.
Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2