Справа № 805/4496/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 р. Справа № 805/4496/16-а

Приміщення суду за адресою: 84122, м. Словянськ, вул. Добровольського, 1

Час прийняття постанови: 13 година 45 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченко Т.О.

суддів Голошивця І.О., Волгіної Н.П.

за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

представника третьої особи ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України, про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

встановив:

23 листопада 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі позивач) до Державної фіскальної служби України (далі відповідач або ДФС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі третя особа або Офіс), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перебуває на державній службі; на час виникнення спірних правовідносин обіймав посаду першого заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі СДПІ); наказом ДФС від 28 квітня 2015 року № 1267-о на нього покладено виконання обовязків начальника цієї СДПІ.

У вересні 2016 року позивач звернувся до ДФС з заявою про ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження.

Листом від 05 жовтня 2016 року ДФС повідомила, що стосовного нього ініційовано відкриття двох дисциплінарних проваджень, для ознайомлення з матеріалами яких він може звернутися за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8.

Позивач відзначав, що у листі відсутні відомості про секретаря дисциплінарної комісії, необхідні для письмового звернення з заявою про ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи, як це передбачено абз. 2 п. 6 Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03 березня 2016 року № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 березня 2016 року за № 456/28586 (далі Порядок № 49).

Крім того, за контактними телефонами, зазначеними у листі, зворотній звязок був відсутній.

На цих підставах позивач стверджував, що був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи, чим порушені вимоги ст. 76 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889)

04 листопада 2016 року ОСОБА_3 повторно звернувся до ДФС з заявою про ознайомлення з матеріалами дисциплінарних проваджень, однак на час звернення до суду відповіді на це звернення так і не отримав.

Натомість 10 листопада 2016 року йому вручений наказ ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс. Цим наказом ОСОБА_3 оголошена догана за неналежне виконання службових обовязків, контроль та організацію роботи підпорядкованих підрозділів, що призвело до невиконання у січні-березні та квітні 2016 року індикативних показників доходів з ПДВ, інших податків, не відпрацювання доведених ризикових субєктів господарювання.

Позивач вважав цей наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Позивач стверджував, що вчинення дисциплінарного проступку не допускав, а тому відсутні визначені ч. 1 ст. 64, ст. 65 Закону № 889 підстави для застосування дисциплінарного стягнення.

Позивач доводив, що спірний наказ ДФС виданий з порушенням вимог ст. ст. 75, 76 Закону № 889, оскільки рішення у дисциплінарній справі прийнято без надання йому можливості ознайомитися з матеріалами дисциплінарного провадження, а субєкт призначення не отримав письмових пояснень від нього.

Позивач відзначав, що посилання на пояснення, яке міститься в абз. 2 п. 1 резолютивної частини наказу ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс, не відповідає дійсності, оскільки жодних пояснень на імя субєкта призначення він не надавав.

Крім того, всупереч приписам ч. 4 ст. 74 Закону № 889 наказ ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс виданий у період відсутності позивача на службі у звязку з його тимчасовою непрацездатністю.

За висновком позивача, спірний наказ ДФС прийнятий з порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України та Закону № 889, за відсутності підстав для застосування дисциплінарного стягнення, без урахування істотних обставин, що мали значення для вирішення справи, а тому просив задовольнити позов (том 1 а.с. 5-8).

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, надала пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просила задовольнити позов.

Додатково представник позивача відзначила, що наказом ДФС від 28 квітня 2015 року № 1267-о ОСОБА_3 призначений на посаду першого заступника начальника СДПІ. В подальшому наказом СДПІ від 16 березня 2016 року № 40 на ОСОБА_3 покладено виконання обовязків начальника СДПІ та закріплено керівництво такими структурними підрозділами як сектор по роботі з персоналом, відділ організаційної роботи, юридичний відділ, сектор охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, відділ матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури. Про це також зазначено у поданні щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності від 30 червня 2016 року.

На цих підставах представник позивача стверджувала, що в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 призначений лише у середині березня 2016 року. У його безпосередньому віданні, як в.о. начальника, у період, за який оголошено догану, перебували структурні підрозділи, що забезпечують організаційний, юридичний та матеріально-технічний напрямок роботи СДПІ. Керівництво іншими (профільними) структурними підрозділами СДПІ було покладено на інших посадових осіб.

Представник позивача звертала увагу на те, що індикативні показники на І квартал 2016 року доведені наказом Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі Центральний офіс) від 18 січня 2016 року № 31. П. 6 цього наказу начальників (в.о. начальників) підпорядкованих СДПІ зобовязано надати пояснення на імя начальника Центрального офісу у разі незабезпечення виконання індикативних показників у січні-березні 2016 року.

Вимоги п. 6 наказу Центрального офісу від 18 січня 2016 року № 31 позивачем виконані, про що свідчать пояснення ОСОБА_3, адресовані начальнику Центрального офісу.

Саме ці пояснення долучені до дисциплінарної справи, як пояснення, які надаються державним службовцем на вимогу субєкта призначення, однак начальник Центрального офісу не є субєктом призначення по відношенню до ОСОБА_3 в розумінні Закону № 889.

Крім того, в наказі Центрального офісу від 18 січня 2016 року № 31 не йдеться про персональну відповідальність начальників (в.о. начальників) підпорядкованих СДПІ за його невиконання.

Представник позивача наголошувала, що відповідно до абз. 1 ст. 71 Закону № 889 з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Дисциплінарне стягнення на ОСОБА_3 накладено на підставі подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, пояснень ОСОБА_3 (які по суті не взяті до уваги), службової характеристики та біографічної довідки, наказу про розподіл обовязків між керівним складом СДПІ, службових і доповідних записок та подання дисциплінарної комісії.

За висновком представника позивача, це свідчить про відсутність обґрунтованих доказів вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку (том 2 а.с. 10-12).

Відповідач ДФС позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення, сутність яких полягала у наступному.

Колегією Центрального офісу розглянуті результати роботи підпорядкованих СДПІ за І квартал 2016 року.

За наслідками розгляду цього питання колегія Центрального офісу дійшла висновку, що робота очолюваної позивачем СДПІ є незадовільною.

Центральний офіс ініціював перед ОСОБА_4 ДФС питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обовязків, організацію роботи і контролю по виконанню індикативних показників за січень-березень 2016 року з ПДВ, рентної плати за спеціальне використання води та незабезпечення виконання індикативних показників державного бюджету, в т. ч. з ПДВ за квітень 2016 року; не виконання індикативного показника по передачі на реалізацію заставного майна в квітні 2016 року; неналежну організацію роботи в частині погашення податкового боргу, проведення заходів по відпрацюванню ризикових підприємств та залишків схемного податкового кредиту, що призвело до порушень вимог наказу ДФС від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ».

Наказом ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс в. о. начальника СДПІ ОСОБА_3 оголошена догана.

Відповідач доводив, що твердження позивача про відсутність в наказі ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс посилання на конкретну норму Закону, як підставу застосування дисциплінарного стягнення, є помилковим, оскільки в абз. 9 на другому аркуші цього наказу міститься посилання на ст. ст. 65, 66 Закону № 889.

Ч. 3 ст. 66 Закону № 889 визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених п. п. 4, 5 та 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону, субєктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

П. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 899 установлено, що невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, є дисциплінарним проступком.

Відповідач доводив, що твердження позивача, що йому не надана можливість ознайомитися з дисциплінарною справою, не відповідає дійсності, оскільки листом від 05 жовтня 2016 року ДФС повідомила ОСОБА_3 про час і місце ознайомлення з цими документами.

Відповідач відзначав, що твердження позивача, що жодних пояснень він не надавав, не відповідає дійсності. В матеріалах дисциплінарної справи міститься копія листа в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 «Про надання пояснень щодо результатів роботи інспекції за січень-березень 2016 року», підписаного ним власноручно.

Відповідач стверджував, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Законом № 889, а тому просив відмовити в позові (том 1 а.с. 55-59).

Третя особа Офіс позовні вимоги вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, аналогічних тим, що викладені у запереченнях ДФС (том 1 а.с. 55-59).

В судовому засіданні представник відповідача і третьої особи позов не визнав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченнях, просив відмовити в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Державна фіскальна служба України (ідентифікаційний код 39292197) зареєстрована як юридична особа 08 липня 2014 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений запис за номером 1 050011; в стані припинення не перебуває (том 1 а.с. 24-25).

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року № 247 «ОСОБА_2 питання територіальних органів Державної фіскальної служби» перейменовано Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби Центральний офіс з обслуговування великих платників в Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код 39440996) зареєстрований як юридична особа 14 жовтня 2014 року, про що до ЄДР внесений запис за номером 1 027393; в стані припинення не перебуває.

Офіс діє на підставі Положення про Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, затвердженого наказом ДФС від 09 червня 2016 року № 504 (далі Положення № 504).

Згідно з п. 1 Положення Офіс з Дніпропетровським, Запорізьким, Львівським, Одеським, Харківським управліннями та Вінницьким, Донецьким, Івано-Франківським, Криворізьким, Луганським, Луцьким, Миколаївським, Полтавським, Тернопільським відділеннями (на правах відокремлених підрозділів) є територіальним органом ДФС та їй підпорядковується. Офіс є органом доходів і зборів.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (ідентифікаційний код 38789047) зареєстрована як юридична особа 13 травня 2015 року, про що до ЄДР внесений запис за номером 1 011629; з 18 травня 2016 року перебуває в стані припинення.

На підставі п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року № 247 спеціалізовані державні податкові інспекції з обслуговування великих платників податків, в тому числі Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС, реорганізовані шляхом їх приєднання до Офісу.

Відповідно до п. 1 Положення № 504 Офіс є правонаступником усіх прав та обовязків Центрального офісу та СДПІ, що припиняються.

Згідно з п. 9 Положення № 504 Офіс у межах повноважень, на основі і на виконання доручень ДФС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання (том 1 а.с. 86-92).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено паспортом громадянина України серії ВС 144660, виданим Куйбишевським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 28 січня 2000 року (том 1 а.с. 9-10).

На державній службі ОСОБА_3 перебуває з 01 березня 1994 року.

01 березня 1994 року прийняв Присягу державного службовця (том 1 а.с. 73-74).

На підставі п. 1 наказу ДФС від 28 квітня 2015 року № 1267-о «Про призначення ОСОБА_3А.» позивач призначений на посаду першого заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС.

П. 2 наказу ДФС від 28 квітня 2015 року № 1267-о на ОСОБА_3 покладено виконання обовязків начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (том 1 а.с. 62).

З приводу кола посадових обовязків позивача судом встановлені такі обставини.

На час виникнення спірних правовідносин СДПІ діяла на підставі Положення про Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС, затвердженого наказом ДФС від 01 вересня 2014 року № 96 (у редакції наказу ДФС від 13 жовтня 2015 року № 789) (далі - Положення № 96) (том 1 а.с. 130-145).

Згідно з п. 10 Положення № 96 СДПІ очолює начальник, який призначається та звільняється з посади ОСОБА_4 ДФС у порядку, визначеному законодавством.

Начальник СДПІ має заступників, у тому числі двох перших (посада одного із яких вводиться у разі утворення підрозділів податкової міліції), які призначаються та звільняються з посади ОСОБА_4 ДФС у визначеному порядку.

Відповідно до п. 11 Положення № 96 начальник СДПІ: 1) очолює та організовує керівництво діяльністю СДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності; 2) організовує та забезпечує виконання в СДПІ Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну, що належать до компетенції ДФС, наказів ДФС та Центрального офісу, доручень ОСОБА_4 ДФС та начальника Центрального офісу, їх перших заступників та заступників; 3) подає начальнику Центрального офісу для затвердження плани роботи СДПІ; 4) звітує перед начальником Центрального офісу про виконання планів роботи СДПІ та покладених на неї завдань, про усунення порушень і недоліків, виявлених під час проведення перевірок діяльності СДПІ, а також про притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях; 5) вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців та працівників СДПІ, присвоює їм спеціальні звання, ранги державних службовців (якщо інше не передбачено законом); порушує перед начальником Центрального офісу питання про присвоєння спеціальних звань та рангів державних службовців ступникам начальника СДПІ, а також щодо заохочення та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності; 6) затверджує положення про самостійні структурні підрозділи СДПІ і посадові інструкції працівників, призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, заступників керівників структурних підрозділів; 7) приймає на роботу та звільняє з роботи у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців СДПІ (якщо інше не передбачено законом); 8) вносить в установленому порядку подання щодо представлення державних службовців та працівників СДПІ до відзначення державними нагородами; 9) призначає на посади та звільняє з посад у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців СДПІ (якщо інше не передбачено законом); 10) розподіляє обовязки між своїми заступниками; 11) забезпечує реалізацію державної політики щодо державної таємниці, контроль за її збереженням у СДПІ; 12) утворює комісії, робочі групи; 13) скликає та проводить наради з питань, що належать до компетенції СДПІ; 14) підписує наказу СДПІ; 15) дає обовязкові для виконання державними службовцям та працівниками СДПІ доручення; у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими у межах повноважень вживає заходів щодо припинення його вчинення спеціально уповноважений субєкт у сфері протидії корупції, підрозділ ДФС, який забезпечує виконання функцій щодо запобігання корупції, для вжиття заходів, передбачених законодавством; 16) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з п. 12 Положення № 96 заступники начальника СДПІ: 1) підзвітні та підконтрольні ОСОБА_4 ДФС, начальнику Центрального офісу та начальнику СДПІ; 2) забезпечують виконання завдань СДПІ у сферах, що закріплюються окремо за кожним із заступників

В судовому засіданні представники сторін і третьої особи пояснили, що посадові інструкції начальника СДПІ та його заступників, включаючи першого, не затверджувались; коло обовязків цих осіб визначалося Положенням № 96 та наказом про розподіл обовязків.

Так, наказом СДПІ від 14 серпня 2015 року № 44 «Про розподіл обовязків між керівним складом СДПІ» був установлений розподіл обовязків по керівництву роботою структурних підрозділів СДПІ, відповідно до якого в. о. начальника інспекції ОСОБА_3 координував роботу відділу персоналу, організаційно-розпорядчого відділу, юридичного відділу та сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації; перший заступник начальника начальник оперативного управління ОСОБА_5 координував роботу оперативного управління; заступник начальника ОСОБА_6 координувала роботу координаційно-моніторингового управління, управління ІТ, управління реєстрації платників та електронних сервісів, управління податкового аудиту, відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, відділу інфраструктури та відділу погашення заборгованостей; заступник начальника ОСОБА_7 координувала роботу відділу комунікацій, відділу аналізу ризиків та операцій у сфері ЗЕД, відділу податкового супроводження підприємств транспорту, тепло- і водопостачання, відділу податкового супроводження торгівлі та інших галузей, відділу податкового супроводження банківських та небанківських фінансово-кредитних установ, відділу податкового супроводження металургійної та коксової промисловостей, відділу податкового супроводження підприємств машинобудівної промисловості, відділу податкового супроводження підприємств харчової та інших галузей промисловості; відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичної та будівельної промисловостей.

Наказом СДПІ від 14 серпня 2015 року № 44 була установлена наступна заміна на період відсутності керівників СДПІ: ОСОБА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_7 ОСОБА_6 На період відсутності першого заступника начальника начальника оперативного управління ОСОБА_5 виконання його обовязків було покладено на заступника начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ОСОБА_4 (том 1 а.с. 128-129).

В подальшому наказом СДПІ від 16 березня 2016 року № 40 «Про розподіл обовязків між керівним складом СДПІ» був установлений розподіл обовязків по керівництву роботою структурних підрозділів СДПІ, відповідно до якого в. о. начальника інспекції ОСОБА_3 координував роботу сектору по роботі з персоналом, відділу організаційної роботи, юридичного відділу, сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації та відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури; перший заступник начальника начальник оперативного управління ОСОБА_5 координував роботу оперативного управління; заступник начальника ОСОБА_6 координувала роботу відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем, відділу інформаційних технологій, відділу обслуговування платників, відділу погашення боргу, відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності, відділу аналізу ризиків та операцій у сфері ЗЕД, відділу аудиту, відділу податкового супроводження підприємств транспорту, тепло- та водопостачання, відділу податкового супроводження підприємств торгівлі та інших галузей, відділу податкового супроводження підприємств харчової та інших галузей промисловості, відділу податкового супроводження підприємств металургійної та коксової промисловостей, відділу податкового супроводження підприємств машинобудівної промисловості, відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичної та будівельної промисловостей.

Наказом СДПІ від 16 березня 2016 року № 40 була установлена наступна заміна на період відсутності керівників СДПІ: ОСОБА_3 ОСОБА_6 На період відсутності першого заступника начальника начальника оперативного управління ОСОБА_5 виконання його обовязків було покладено на начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ОСОБА_8 (том 1 а.с. 75-76, 126-127).

З приводу фактичних обставин, що слугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, судом встановлено наступне.

28 липня 2015 року ДФС виданий наказ № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» (далі наказ ДФС № 543) (том 1 а.с. 93-102).

П. 1 наказу ДФС № 543 затверджений Рекомендований порядок взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість.

П. 2 наказу ДФС № 543 встановлена персональна відповідальність:

керівників територіальних органів ДФС, де на обліку перебувають платники ПДВ, які за результатами звітного періоду здійснюють ризикові операції, маніпулюють показниками податкової звітності, різко підвищили економічну активність та задіяні у схемах ухилення від оподаткування, за виявлення вигодоформуючих субєктів («податкових ям») та повідомлення про виявлення ймовірної схеми ухилення від оподаткування територіальних органів ДФС, на обліку в яких перебувають вигодотранспортуючі субєкти господарювання (транзитери) та вигодонабувачі (пп. 2.1 п. 2);

керівників та перших заступників керівників територіальних органів ДФС, які відповідають за вжиття заходів з боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску, на обліку в яких перебувають вигодоформуючі («податкові ями»), вигодотранспортуючі субєкти (транзитери) та зустрічні транзитні підприємства, за:

- своєчасність та повноту вжитих заходів щодо їх відпрацювання та направлення відповідних матеріалів (напрацювань профільних структурних підрозділів щодо поліпшення якості доказової бази для проведення контрольно-перевірочної роботи тощо) територіальним органам ДФС, де перебувають на обліку вигодотранспортуючі субєкти («транзитери») та вигодонабувачі, які задіяні у ланцюгах руху фіктивного податкового кредиту;

- встановлення місцезнаходження платників податків, задіяних у схемі ухилення від оподаткування, опитування їх посадових осіб щодо причетності до створення та діяльності субєктів господарювання;

- визначення та притягнення до відповідальності організаторів схем ухилення від оподаткування;

- своєчасність та коректність внесення інформації до бази щодо відпрацювання ризикових субєктів господарювання (пп. 2.2 п. 2);

керівників та перших заступників начальників головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників, на обліку в яких перебувають вигодонабувачі, та заступників начальників начальників головних оперативних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Центрального офісу, які відповідають за вжиття заходів з боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску, на обліку в яких перебувають вигодоформуючі субєкти («податкові ями»), за руйнування міжрегіональних схем ухилення від сплати податкових зобовязань (пп. 2.3 п. 2);

начальників головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Центрального офісу, керівників підпорядкованих їм територіальних органів ДФС, на обліку в яких перебувають вигодонабувачі, за своєчасне і якісне відпрацювання цих субєктів господарювання та внесення даних про результати відпрацювання до відповідних інформаційних ресурсів (пп. 2.4 п. 2).

18 січня 2016 року Центральний офіс видав наказ № 31 «Про індикативні показники доходів на І квартал 2016 року» (далі Наказ № 31).

П. 1 Наказу № 31 затверджені індикативні показники доходів загального фонду Державного бюджету України по Центральному офісу, СДПІ у містах Дніпропетровську, Донецьку, Запоріжжі, Луганську, Львові, Одесі та Харкові МГУ ДФС на І квартал 2016 року та індикативні показники доходів загального та спеціального фондів місцевих бюджетів на І квартал 2016 року (пп. 1.1); індикативний показник надходження сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у І кварталі 2016 року (пп. 1.2); індикативні показники із рівномірного забезпечення збору платежів до загального фонду Державного бюджету України по Центральному офісу та підпорядкованих СДПІ у І кварталі 2016 року (пп. 1.3); індикативні показники із забезпечення надходжень в рахунок погашення податкового боргу державного бюджету на І квартал 2016 року (пп. 1.4); очікуваний показник ефективності реалізації остаточних рішень суду, вирішених на користь держави за грудень 2015 року (пп. 1.5).

П. 2 Наказу № 31 першому заступнику начальника, заступниками начальника Центрального офісу та начальникам (в.о. начальників) підпорядкованих СДПІ доручено: 2.1 проаналізувати причини невиконання індикативних показників зі збору до загального фонду державного бюджету у грудні 2015 року з метою врахування при виконанні затверджених індикативних показників; 2.2 забезпечити виконання індикативних показників надходження платежів до державного та місцевих бюджетів на І квартал 2016 року та за основними напрямками роботи, визначеними пп. 1.1-1.5 п. 1 цього наказу; 2.3 сформувати та довести до структурних підрозділів рівно напружені (з урахуванням залучення наявних резервів) індикативні показники за напрямками роботи в областях, не менших ніж передбачено пп. 1.1 п. 1 цього наказу.

П. п. 3-10 Наказу № 31 визначені обовязки першого заступника начальника, заступників начальника Центрального офісу та начальників (в.о. начальників) підпорядкованих СДПІ, а також заходи, реалізацію яких вони мають забезпечити (том 1 а.с. 103-112, 174-200).

12 квітня 2016 року Центральний офіс видав наказ № 245 «Про індикативні показники доходів на ІІ квартал 2016 року» (далі Наказ № 245).

П. 1 Наказу № 245 затверджені індикативні показники доходів загального фонду Державного бюджету України по Центральному офісу, СДПІ у містах Дніпропетровську, Донецьку, Запоріжжі, Луганську, Львові, Одесі та Харкові МГУ ДФС на ІІ квартал 2016 року та індикативні показники доходів загального та спеціального фондів місцевих бюджетів на ІІ квартал 2016 року (пп. 1.1); індикативний показник надходження сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у ІІ кварталі 2016 року (пп. 1.2); індикативні показники із рівномірного забезпечення збору платежів до загального фонду Державного бюджету України по Центральному офісу та підпорядкованих СДПІ у ІІ кварталі 2016 року (пп. 1.3); індикативні показники із забезпечення надходжень в рахунок погашення податкового боргу державного бюджету на ІІ квартал 2016 року (пп. 1.4); орієнтовні показники ефективності реалізації остаточних рішень суду на користь органів ДФС у березні 2016 року (пп. 1.5); індикативні показники подання позовів до судів щодо отримання дозволів на реалізацію майна боржника, яке перебуває у податковій заставі у ІІ кварталі 2016 року (пп. 1.6); показники передачі на реалізацію майна боржників, яке перебуває у податковій заставі у ІІ кварталі 2016 року (пп. 1.7).

П. 2 Наказу № 245 першому заступнику начальника, заступниками начальника Центрального офісу та начальникам (в.о. начальників) підпорядкованих СДПІ доручено: 2.1 проаналізувати причини невиконання індикативних показників зі збору до загального фонду державного бюджету у січні-березні 2016 року з метою врахування при виконанні затверджених індикативних показників; 2.2 забезпечити виконання індикативних показників надходження платежів до державного та місцевих бюджетів на ІІ квартал 2016 року та за основними напрямками роботи, визначеними пп. 1.1-1.4 п. 1 цього наказу; 2.3 сформувати та довести до структурних підрозділів рівно напружені (з урахуванням залучення наявних резервів) індикативні показники за напрямками роботи в областях, не менших ніж передбачено пп. 1.1 п. 1 цього наказу.

П. п. 3-12 Наказу № 245 визначені обовязки першого заступника начальника, заступників начальника Центрального офісу та начальників (в.о. начальників) підпорядкованих СДПІ, а також заходи, реалізацію яких вони мають забезпечити (том 1 а.с. 113-121, 208-236).

14 квітня 2016 року Центральний офіс видав наказ № 253 «Про уточнення індикативних показників на І квартал 2016 року» (далі Наказ № 253) (том 1 а.с. 122-123, 237-250, том 2 а.с. 1-6).

Очолювана позивачем СДПІ, як територіальний орган ДФС, задіяна у процесі реалізації наказів ДФС та Центрального офісу.

30 червня 2016 року Центральний офіс звернувся до ОСОБА_4 ДФС ОСОБА_9 з поданням № 1470/8/28-10-01-01-12 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності в.о. начальника (першого заступника начальника) СДПІ ОСОБА_3

Сутність подання полягала у наступному.

В.о. начальника (перший заступник начальника) СДПІ ОСОБА_3 перебуває на державній службі з 01 березня 1994 року.

Відповідно до наказу СДПІ від 16 березня 2016 року № 40 в.о. начальника (перший заступник начальника) СДПІ ОСОБА_3 координував такі структурні підрозділи: сектор по роботі з персоналом, відділ організаційної роботи, юридичний відділ, сектор охорони держаної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, відділ матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури.

Центральний офіс вже ініціював застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення (подання від 19 листопада 2015 року № 6167/8/28-10-14-18, за результатами розгляду якого наказом ДФС від 14 грудня 2015 року № 146-до позивачу оголошено догану).

Центральний офіс зазначав, що одним із важливих завдань, які поставлені перед податковими органами, є виконання індикативних показників надходжень до бюджету та залучення до оподаткування наявних резервів.

15 квітня 2016 року за результатами роботи за І квартал 2016 року проведена колегія Центрального офісу. Рішенням колегії роботу очолюваної позивачем СДПІ визнано незадовільною.

Так, за січень-березень 2016 року в.о. начальника (першим заступником начальника) СДПІ ОСОБА_3 не організована робота та не забезпечено виконання індикативних показників з ПДВ на суму 51,6 млн. грн., фактичне виконання складало лише 93% від доведеного показника, чим порушено вимоги Наказу № 31.

Не забезпечено виконання індикативних показників рентної плати за спеціальне використання води (виконано на 51,7%, недобір становив 8,1 млн. грн.), чим порушено вимоги Наказу № 31.

Центральний офіс вказував на те, що організація прогнозно-аналітичної роботи у СДПІ потребує покращення (найбільша похибка в прогнозних показниках за лютий 2016 року 67,5%, за березень 2016 року 45,4%).

У порівнянні з аналогічним періодом минулого року (декларації за січень-лютий 2015 року) по СДПІ мало місце неадекватне декларування ПДВ. При зменшенні обсягів оподаткованих операцій на 17% відбулося зменшення нарахувань на 25% або 110,3 млн. грн.

Показник податкової віддачі з ПДВ (декларації за січень-лютий 2016 року) по СДПІ складає 1,1%, що є найнижчим показником (при показнику по Центральному офісу 3,9%).

Податкова віддача з податку на прибуток за результатами 2015 року складає 0,84%. Не досягли середнього рівня податкової віддачі СДПІ і складає лише 0,5%.

Станом на 01 квітня 2016 року сума податкового боргу по Центральному офісу становила 8 053,6 млн. грн., в тому числі по СДПІ - 2 246,8 млн. грн. або 28% від загальної суми.

Впродовж І кварталу 2016 року по СДПІ допущено приріст податкового боргу на суму 1 225,9 млн. грн., чим порушено вимоги Наказу № 31.

В ході проведеного аналізу повноти вжитих заходів з погашення податкового боргу Центральним офісом виявлені такі недоліки: несвоєчасне звернення до суду для отримання дозволу на стягнення коштів з рахунків; не проводилися або проводилися несвоєчасно заходи щодо опису майна по всім підприємствам, що мають податковий борг; майно не описано в податкову заставу; не проводились перевірки збереження майна по всім підприємствам, майно яких перебуває у податковій заставі більше трьох місяців, чим порушені вимоги ст. ст. 89, 91, 95 Податкового кодексу України.

Центральний офіс вказував на те, що в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 на недостатньому рівні організував роботу з відпрацювання податкових ризиків та платників згідно з наказом ДФС № 543.

Станом на 01 червня 2016 року (з урахуванням наданих пропозицій на виключення) загальні залишки невідпрацьованих сум по підприємствах «вигодонабувачах», доведених в рамках наказу ДФС № 543, склали 373,2 млн. грн. Рівень відпрацювання «вигодонабувачів» становив 15,9%, що було найгіршим показником серед інших СДПІ.

В категорії «транзитних підприємств» СДПІ доведено для відпрацювання одне підприємство на суму 33,6 млн. грн., яке рахувалося невідпрацьованим.

В І кварталі 2016 року в порівнянні з аналогічним періодом минулого року по СДПІ спостерігалася тенденція до зростання показника скасованих податкових повідомлень-рішень не на користь податкового органу і складала 56,4 млн. грн.

У квітні 2016 року СДПІ залучено до державного бюджету 330,9 млн. грн. при доведеному індикативному показнику 416,9 млн. грн., виконання індикативного показника становило лише 79,4%, недобір 86,0 млн. грн.

По ПДВ на квітень 2016 року СДПІ доведений індикативний показник в сумі 282,5 млн. грн., який виконано лише на 52,3%, не забезпечено виконання індикативного показника на суму 134,8 млн. грн., чим порушено вимоги Наказу № 245.

За результатами декларування податкових зобовязань з ПДВ у квітні 2016 року (за березень 2016 року) нараховано до сплати в цілому по СДПІ 186,9 млн. грн., що більше на 6,2% або на 10,9 млн. грн. ніж по декларації за лютий 2016 року (176,0 млн. грн.). При цьому, не дотримано адекватність показників нарахувань, оскільки обсяги постачання зросли на 22,8%, що перевищує темпи приросту показників декларування.

Податкова віддача з ПДВ за березень 2016 року по СДПІ склала 1,07%, що менше попереднього періоду 2016 року (1,24%) та відповідного періоду минулого року (1,28%). Податкова віддача в цілому по Центральному офісу за даний період становила 3,51%.

У квітні 2016 року СДПІ не виконало індикативний показник по передачі на реалізацію заставного майна 0%, при доведеному показнику 2,0 млн. грн., чим порушено Наказ № 245.

З огляду на викладене, Центральний офіс дійшов висновку, що в.о. начальника (перший заступник начальника) СДПІ ОСОБА_3 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідно до п. 5 ст. 65 Закону № 889 за неналежне виконання службових обовязків, організацію роботи і контролю по виконанню індикативних показників за січень-березень 2016 року з ПДВ, рентної плати за спеціальне використання води та незабезпечення виконання індикативних показників державного бюджету, в т. ч. з ПДВ за квітень 2016 року; не виконання індикативного показника по передачі на реалізацію заставного майна в квітні 2016 року; неналежну організацію роботи в частині погашення податкового боргу, проведення заходів по відпрацюванню ризикових підприємств та залишків схемного податкового кредиту, що призвело до порушень наказу ДФС № 543 (том 1 а.с. 65-68).

Обставини, викладені в поданні, ґрунтуються на інформації, наведеній у службових записках Управління погашення податкового боргу від 17 червня 2016 року № 6738/28-10-17-2-10, Управління комплексного аналізу від 17 червня 2016 року № 6666/28-10-45-3-15 та Управління моніторингу доходів та обліково-звітних систем від 17 квітня 2016 року № 94/28-10-07-01-38 (том 1 а.с. 77-80).

До подання Центрального офісу доданий лист за підписом в.о. начальника ОСОБА_3 без дати і номеру «Про надання пояснень щодо результатів роботи інспекції за січень березень 2016 року», адресований начальнику Центрального офісу ОСОБА_10

В листі йшлося про те, що СДПІ виконала індикативні показники по надходженнях до загального фонду державного бюджету за І квартал 2016 року на 101,3% (1 211,5 млн. грн. при індикативному показнику 1 195,8 млн. грн., додаткові надходження 15,6 млн. грн.). Повернуто переплат по податку на прибуток 59,3 млн. грн.

Незважаючи на виконання індикативних показників з надходжень до Державного бюджету в цілому, по окремих податках не вдалося виконати доведене завдання, а саме:

- по ПДВ індикатив виконано на 93,0% забезпечено 686,3 млн. грн. (-51,6 млн. грн.).

Невиконання обумовлено законодавчими змінами у адмініструванні ПДВ, які стосуються підприємств енергетичної та вугільної галузі. До даної категорії платників по СДПІ належать 27 субєктів господарювання, втрати нарахувань по яких становлять приблизно 250 млн. грн. щомісячно. Частка таких підприємств в загальних нарахуваннях ПДВ до змін складала 70%, після введення пільги та касового методу впала до 26%.

Для виконання завдання по ПДВ у І кварталі 2016 року були задіяні усі дієві заходи по залученню додаткових надходжень, а саме: погашення розстрочки у сумі 146,0 млн. грн. (ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» 58,0 млн. грн.; ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» 36,0 млн. грн.; ТОВ «Техремпоставка» 29,4 млн. грн.; ТОВ «ДТЕК Енерго» 10,7 млн. грн.; ТОВ «ДТЕК Східенерго» 8,8 млн. грн.).

- по рентній платі за спеціальне використання води за січень-березень 2016 року виконано у розмірі 8,7 млн. грн. або на 51,7% від доведеного завдання. Зниження нарахувань обумовлено зменшенням обсягів використання водних ресурсів внаслідок скорочення обсягів виробництва за рахунок наступних підприємств металургійної галузі (ПАТ «ЄМЗ» на 1,4 млн. грн. або 82,4%; ПАТ «МК «Азовсталь» на 1,0 млн. грн. або 9,4%).

Криза платежів та зниження ділової активності у Донецькій області обумовили зростання податкового боргу по великих платниках. Станом на 01 січня 2016 року сума боргу збільшилася на 717,3 млн. грн. або на 41,2% за рахунок платників, що перейшли з інших ДПІ, та склала 1,7 млрд. грн.

Станом на 01 квітня 2016 року податковий борг по платниках, що знаходяться на обліку у СПДІ, склав 2,3 млрд. грн., що на 516,5 млн. грн. більше суми боргу на 01 січня 2016 року. Проте кількість підприємств-боржників знизилась на 16 (з 59 до 43 субєктів господарювання).

Найбільшими боржниками є вугільні підприємства, борг по яким складає 1,5 млн. грн. або 67% від загальної суми. Основною причиною зростання боргу по вугільним підприємствам є заборгованість ДП «Вугілля України» та відсутність державної підтримки на покриття різниці у ціні.

Найбільш ефективними заходами боротьби з податковим боргом є опис майнових прав. Відділом погашення боргу СДПІ (4 фахівця) описано майнові права по 8 субєктам господарювання на 968,4 млн. грн., на 240,9 млн. грн. описано вугілля майбутнього добутку.

Здійснено опис майна підприємств-боржників на 481,5 млн. грн. До суду подані позовні заяви про звернення стягнення на кошти підприємств на суму 500 млн. грн., однак проведення позовної роботи ускладнено необхідністю сплати судового збору.

На відпрацюванні в СДПІ знаходилися 99 пар на 240,4 млн. грн. схемного кредиту по міжрегіональним схемам та 1 366 пар на 392,9 млн. грн. за унікальними переліками. Такий обсяг роботи обумовлений вимушеним простоєм у роботі СДПІ з 08 липня 2014 року по 05 січня 2016 року у звязку з проведенням АТО та переведенням інспекції до м. Маріуполя.

За результатами проведеної роботи по міжрегіональним схемам у І кварталі 2016 року проведено 7 позапланових невиїзних перевірок по 14 парам на 26,1 млн. грн. схемного кредиту. Донараховано 18,4 млн. грн., зменшено відємне значення по ПДВ на 78,7 млн. грн., підтверджено взаємовідносини по 2 парам на 33,8 млн. грн.

Простежувався обрив ланцюга по 66 парам на 145,2 млн. грн. схемного кредиту та планувалося підтвердження по 17 парам на суму 34,5 млн. грн.

16 пар по 10 субєктах господарювання на суму 38,3 млн. грн. (21,3%) знаходилися на тимчасово непідконтрольній території, по 27 парам контрагенти знаходилися на тимчасово непідконтрольній території, сума схемного кредиту по яким складала 115,3 млн. грн. (64,2%).

По унікальному переліку відпрацьовано 84,3 млн. грн. або 18% доведеного схемного податкового кредиту, донараховано 3,4 млн. грн., зменшено бюджетне відшкодування на 6,6 млн. грн.

Залишалися на контролі пари по 61 субєкту господарювання на 392,9 млн. грн., 11 субєктів господарювання на суму ризикового кредиту 61,9 млн. грн. (16%) знаходилися на непідконтрольній території, 10 субєктів господарювання на 97,7 млн. грн. схемного кредиту (25%) взяті на податковий облік з 01 січня 2016 року.

За І квартал 2016 року фахівцями СДПІ проведено 3 документальні перевірки, за результатами яких донараховано 11,9 млн. грн., з них погоджено 149,0 тис. грн., зменшене відємне значення ПДВ на 1,5 млн. грн.

Донарахування на 1 аудитора складали 660,8 тис. грн., донарахування на 1 перевірку 4 млн. грн., узгоджено зобовязань 149,0 тис. грн.

За І квартал 2016 року призупинені та нерозпочаті перевірки відсутні.

Проведення перевірок було ускладнено ліквідацією УДСО при ГУМВС України у Донецькій області.

Рішенням Центрального офісу від 29 січня 2016 року № 2091/10/28-10-10-4-33 скасовано податкове повідомлення-рішення з ПДВ, складене на підставі акту позапланової перевірки ПрАТ «Керамет» від 30 жовтня 2015 року № 188/28-03-39/13508852, на суму 56,5 млн. грн. Під час розгляду скарги враховані правові висновки Верховного Суду України, які були відсутні на час складання акту та прийняття рішення.

При прийнятті зазначеного повідомлення-рішення СДПІ керувалася розясненнями ДФС від 19 травня 2015 року № 17640/7/99-99-03-02-17 щодо оподаткування ПДВ у період з 01 січня 2015 року по 30 березня 2015 року операцій з поставки відходів та брухту чорних і кольорових металів за ставкою 20%.

В листі СДПІ йшлося, що незважаючи на обєктивні ускладнення (переміщення інспекції до м. Маріуполь, неукомплектованість технічною базою, відсутність досвідчених фахівців тощо), СДПІ вживатиме заходів для ефективного супроводження платників, проведення ризико-аналітичної роботи та наповнення державного бюджету (том 1 а.с. 69-71).

20 липня 2016 року Департамент моніторингу доходів та обліково-звітних систем ДФС звернувся до голови ДФС ОСОБА_9 з доповідною запискою № 2657/99-99-07-01-03-18 про порушення дисциплінарного провадження стосовно в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 (том 1 а.с. 81).

09 вересня 2016 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС; прийнято рішення підготувати подання про застосування до першого заступника начальника СДПІ ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани (пп. 1.8 п. 1 протоколу від 09 вересня 2016 року № 11) (том 2 а.с. 6).

26 вересня 2016 року голова Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС України ОСОБА_11 звернувся до голови ДФС ОСОБА_9 з поданням № 1701/99-99-06/ДП про результати розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_3

В поданні зазначено, що у діях ОСОБА_3 виявлено вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному виконанні своїх посадових обовязків.

У звязку з цим Дисциплінарною комісією вирішено рекомендувати на підставі ст. ст. 65, 66 Закону № 889 застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових обовязків, що призвело до невиконання у січні-березні, квітні 2016 року індикативних показників з ПДВ, інших податків, не відпрацьованих доведених ризикових субєктів господарювання, чим порушено вимоги відомчих документів ДФС (том 1 а.с. 85).

05 жовтня 2016 року в.о. голови ДФС ОСОБА_12 виданий наказ за № 143-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Цим наказом на підставі ст. ст. 65, 66 Закону № 889 за неналежне виконання службових обовязків, контроль та організацію роботи підпорядкованих підрозділів, що призвело до невиконання у січні-березні, квітні 2016 року індикативних показників доходів з ПДВ, інших податків, не відпрацювання доведених ризикових субєктів господарювання, першому заступнику начальника СДПІ ОСОБА_3 оголошено догану.

У якості підстави для видання цього наказу зазначені: подання Офісу великих платників податків ДФС від 30 червня 2016 року № 1470/8/28-10-01-01-12, доповідна записка Департаменту моніторингу доходів та обліково-звітних систем від 20 липня 2016 року № 2657/99-99-07-01-03-18, подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС від 26 вересня 2016 року № 1701/99-99-06/ДК, пояснення ОСОБА_3 без номера і дати (том 1 а.с. 82-84).

Дисциплінарна справа першого заступника начальника (в.о. начальника) СДПІ ОСОБА_3 містить такі документи: подання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності в.о. начальника (першого заступника начальника) СДПІ з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС ОСОБА_3 від 30 червня 2016 року № 1470/8/28-10-01-01-12; пояснення ОСОБА_3 б/н; службову характеристику ОСОБА_3; біографічну довідку ОСОБА_3; наказ СДПІ від 16 березня 2016 року № 40 «Про розподіл обовязків між керівним складом СДПІ»; службову записку від 17 червня 2016 року № 94/28-10-07-01-38; службову записку від 17 червня 2016 року № 6666/28-10-45-3-15; службову записку від 17 червня 2016 року № 6736/28-10-17-2-10; доповідну записку Департаменту моніторингу доходів та обліково-звітних систем від 20 липня 2016 року № 2657/99-99-07-01-03-18; подання Дисциплінарної комісії про результати розгляду дисциплінарної справи від 26 вересня 2016 року № 1701/99-99-06/ДК.

Будь-які інші документи у дисциплінарній справі відсутні, про що свідчить Опис матеріалів дисциплінарної справи першого заступника (в.о. начальника) СДПІ ОСОБА_3 (том 1 а.с. 64-85).

Разом з листом від 11 листопада 2016 року № 36324/7/99-99-04-02-17 дисциплінарна справа направлена з ДФС до Офісу для долучення до особової справи ОСОБА_3 (том 1 а.с. 63).

Судом встановлено, що 12 вересня 2016 року ОСОБА_3 звертався до голови ДФС з заявою про ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження на підставі ч. 1 ст. 76 Закону № 889 (том 1 а.с. 14).

Це звернення надійшло до ДФС 16 вересня 2016 року та зареєстроване за вх. № 4454/Інше.

Листом від 05 жовтня 2016 року № 10535/0/99-99-01-01-14 ДФС повідомила, що згідно з п. 1 ст. 68 Закону № 889 головою ДФС як субєктом призначення з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарних проступків ініційовано відкриття двох дисциплінарних проваджень стосовно позивача.

ДФС навела положення ст. 76 Закону № 889 та повідомила позивачеві, що для ознайомлення з матеріалами дисциплінарних справ, він може звернутися за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8 та за телефонами: 590-27-95 або 247-35-63 з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (том 1 а.с. 16).

Крім того, з метою ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи представник ОСОБА_3 на підставі довіреності двічі зверталася до ДФС з відповідними заявами (04 та 25 листопада 2016 року) (том 1 а.с. 20, 49-50).

Докази надання відповідачем відповідей на ці звернення суду не надані.

Також судом встановлено, що в період з 19 вересня до 10 жовтня 2016 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні, до роботи мав стати 11 жовтня 2016 року, про що свідчить листок непрацездатності серії АГТ № 418788 (том 1 а.с. 15, том 2 а.с. 8, 15).

19 вересня 2016 року листом за № 380/7/28-03-03 СДПІ повідомила Центральний офіс про відсутність позивача на службі у звязку з тимчасовою непрацездатністю (том 1 а.с. 145).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Наявні у справі письмові докази, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування, картку платника податків, довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, звернення представника ОСОБА_3 на підставі довіреності до голови Національного агентства України з питань державної служби України, додатки до наказу Центрального офісу від 08 лютого 2016 року № 88, наказ СДПІ від 31 травня 2016 року № 72 «Про розподіл обовязків між керівним складом СДПІ» (том 1 а.с. 10-12, 47-48, 124-125, 201-207), суд не бере до розгляду на підставі ч. 1 ст. 70 КАС України як такі, що не стосуються предмету доказування.

З приводу дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з поясненнями позивача та його представника наказ ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс ОСОБА_3 отримав 10 листопада 2016 року.

Докази, які б спростовували це твердження, суду не надані.

До суду із вказаним позовом ОСОБА_3 звернувся 19 листопада 2016 року, про що свідчить штамп підприємства поштового звязку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (том 1 а.с. 22).

Як наслідок, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 реалізував своє право на судовий захист в межах місячного строку, встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин, суд застосовує нижченаведені правові норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що визначено ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 341.1 ст. 341 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України) служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоровя, освітнім рівнем та віком громадян України, що повязана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 342.4 ст. 342 ПК України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

П. 342.6. ст. 342 ПК України визначено, що правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обовязки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Згідно з п. 342.8 ст. 342 ПК України покладення на посадових осіб контролюючих органів обовязків, не передбачених законом, забороняється.

Ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у звязку з проходженням державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Ч. 2 ст. 1 Закону № 889 визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо повязані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Дія Закону № 889 поширюється на державних службовців міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, що передбачено п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону № 889.

Принципи здійснення державної служби визначені ст. 4 Закону № 889.

До таких принципів, зокрема, належать: законність, яка полягає у обовязку державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; професіоналізм - компетентне, обєктивне і неупереджене виконання посадових обовязків; ефективність, яка виявляється у раціональному і результативному використанні ресурсів для досягнення цілей державної політики, що визначено п. п. 2, 3, 6 ч. 1 ст. 4 Закону № 889.

Основні права державного службовця визначені ч. 1 ст. 7 Закону № 889.

Згідно з п. п. 1-3, 10, 13-14 ч. 1 ст. 7 Закону № 889 державний службовець має право на: повагу до своєї особистості, честі та гідності, справедливе і шанобливе ставлення з боку керівників, колег та інших осіб; чітке визначення посадових обовязків; належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення; оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення; безперешкодне ознайомлення з документами про проходження ним державної служби.

Державні службовці також реалізують інші права, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Основні обовязки державного службовця закріплені в ч. 1 ст. 8 Закону № 889.

Відповідно до п. п. 1-2, 6-8 ч. 1 ст. 8 Закону № 889 державний службовець зобовязаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обовязки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Державні службовці виконують також інші обовязки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Ч. 8 ст. 11 Закону № 889 гарантує державному службовцю право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності державних органів та їх посадових осіб, що перешкоджають реалізації прав, наданих йому цим Законом.

П. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 889 визначено, що службова дисципліна неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обовязків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Ст. 62 Закону № 889 визначає обовязки державного службовця щодо додержання службової дисципліни.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 62 Закону № 889 державний службовець зобовязаний виконувати обовязки, визначені ст. 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Ч. 1 ст. 64 Закону № 889 установлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності визначені ст. 65 Закону № 889.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обовязків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Ч. 2 ст. 65 Закону № 889 установлено, що дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону № 889 державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Ч. 1 ст. 67 Закону № 889 установлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обовязків.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 67 Закону № 889 обставинами, що помякшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що помякшують відповідальність державного службовця.

Згідно з ч. 4 ст. 67 Закону № 889 обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного спяніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього; 4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп; 5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону № 889 дисциплінарні провадження ініціюються субєктом призначення.

Згідно з ч. 2 ст. 68 Закону № 889 дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): 1) на державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А»: зауваження - субєктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - субєктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії; 2) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - субєктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - субєктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону № 889 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

Згідно з ч. 9 ст. 69 Закону № 889 дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Ч. 10 ст. 69, ч. 3 ст. 73 Закону № 889 визначено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є подання дисциплінарної комісії, яке має рекомендаційний характер для субєкта призначення.

Відповідно до ч. 11 ст. 69 Закону № 889 субєкт призначення протягом 10 календарних днів зобовязаний прийняти рішення на підставі подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону № 889 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Ч. 2 ст. 73 Закону № 889 передбачено, що дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Ч. 1 ст. 74 Закону № 889 установлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 889 дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону № 889 за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

За правилами ч. 5 ст. 74 Закону № 889 дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Ч. 1 ст. 77 Закону № 889 установлено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає субєкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом субєкта призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону № 889 у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 77 Закону № 889 подання дисциплінарної комісії є обовязковими для розгляду субєктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Відповідно до ч. ч. 6-7 ст. 77 Закону № 889 державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Предметом спору у справі є наказ в.о. голови ДФС ОСОБА_12 від 05 жовтня 2016 року № 143-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Відповідач доводив, що твердження позивача про відсутність в наказі ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс посилання на конкретну норму Закону, як підставу застосування дисциплінарного стягнення, є помилковим, оскільки в абз. 9 на другому аркуші цього наказу міститься посилання на ст. ст. 65, 66 Закону № 889.

Під час судового розгляду відповідач стверджував, що п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 899 визначено, що невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, є дисциплінарним проступком; а ч. 3 ст. 66 Закону № 889 передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених п. п. 4, 5 та 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону, субєктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Суд відзначає, що субєкт владних повноважень, обґрунтовуючи правильність свого рішення, має право посилатися в суді лише на ті підстави, які враховувалися ним при ухваленні оскаржуваного рішення.

Видаючи спірний наказ, ДФС обмежилась загальним посиланням на ст. 65 Закону № 889 без зазначення конкретного пункту частини другої цієї статті, яка містить 12 видів дисциплінарних проступків.

Водночас ч. 2 ст. 77 Закону № 889 вимагає зазначення у рішенні виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації.

На переконання суду, зазначення в рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретного пункту ч. 2 ст. 65 Закону № 889 має істотне значення.

По-перше, це дозволяє чітко визначити як кваліфікував дії чи бездіяльність державного службовця саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

По-друге, це дозволяє перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення. Конструкція ст. 66 Закону № 889 побудована таким чином, що обрання того чи іншого виду стягнення безпосередньо залежить від того, який саме дисциплінарний проступок допущений державним службовцем.

Як свідчить наказ ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс, ОСОБА_3 оголошена догана за неналежне виконання службових обовязків, контроль та організацію роботи підпорядкованих підрозділів, що призвело до невиконання у січні-березні, квітні 2016 року індикативних показників доходів з ПДВ, інших податків, не відпрацювання доведених ризикових субєктів господарювання.

В мотивувальній частині наказу ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс міститься посилання на факт невиконання ОСОБА_3 наказу ДФС № 543 та наказів Центрального офісу № 31 та № 245.

Суд відзначає, що в силу приписів Закону № 889, ПК України та Положення про СДПІ виконання наказів ДФС і Центрального офісу для позивача було обовязковим, крім того, як керівник він відповідав за діяльність СДПІ в цілому.

Відповідач зазначав, що неналежне виконання ОСОБА_3 службових обовязків, контроль та організацію роботи підпорядкованих підрозділів призвело до не відпрацювання доведених ризикових субєктів господарювання, чим порушені вимоги наказу ДФС № 543.

Водночас п. п. 2.1. -2.4. п. 2 наказу ДФС № 543 визначено коло керівників територіальних органів ДФС, які несуть персональну відповідальність за реалізацію, вказаних в них заходів.

Ні в наказі ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс, ні в матеріалах дисциплінарної справи, не зазначено, який саме підпункт і якого пункту наказу ДФС № 543, чи затвердженого ним Рекомендованого порядку, не виконав (неналежним чином виконав) ОСОБА_3, або на якому етапі відпрацювання допущено порушення та в чому саме воно полягало.

Відповідач вказував, що неналежне виконання ОСОБА_3 службових обовязків, контроль та організацію роботи підпорядкованих підрозділів призвело до невиконання у січні-квітні 2016 року індикативних показників доходів з ПДВ, інших податків, чим порушені накази Центрального офісу № 31 та № 245.

Суд відзначає, що п. 1 наказів № 31 та № 245 затверджені індикативні показники на І і ІІ квартал 2016 року, п. п. 2-10 наказу № 31 та п. п. 2-12 наказу № 245 визначають обовязки начальників (в.о. начальників) підпорядкованих СДПІ, а також заходи, які мають бути реалізовані для виконання індикативних показників за окремими видами надходжень.

Ні в наказі ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс, ні в матеріалах дисциплінарної справи, не зазначено який службовий обовязок ОСОБА_3 виконав неналежним чином або реалізацію якого заходу підпорядкованими йому підрозділами він не організував або не проконтролював.

Аналіз матеріалів дисциплінарної справи та наказу ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс зумовлює висновок, що при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення увага відповідача була сконцентрована на аналізі наслідків роботи СДПІ. Всі обовязкові елементи складу вчиненого ОСОБА_3 дисциплінарного проступку встановлені не були.

Відповідачем не досліджено, чи є невиконання індикативних показників та не відпрацювання ризикових субєктів господарювання наслідком нехтування позивачем своїми службовими обовязками або це сталося внаслідок інших причин.

Зокрема, відповідачем не надана оцінка впливу на виконання СДПІ індикативних показників та відпрацювання ризикових субєктів господарювання таких факторів як: проведення антитерористичної операції на території Донецької області; призупинення роботи СДПІ на тривалий період; переміщення СДПІ до м. Маріуполя; кадрове та матеріально-технічне забезпечення СПДІ після переміщення; зниження ділової активності та обсягів виробництва на території, де проводилася антитерористична операція; перехід на облік до СДПІ платників податків з інших інспекцій; недостатність коштів для сплати судового збору; зміни в податковому законодавстві та судовій практиці; знаходження субєктів господарювання, їх виробничих потужностей чи майна на тимчасово непідконтрольній органам державної влади території, тощо.

Суд вважає за необхідне відзначити, що абз. 1 ч. 1 ст. 71 Закону № 889 установлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Позивач є державним службовцем, отже відповідач мав право призначити та провести службове розслідування, що дозволило би всебічно та повно встановити склад вчиненого дисциплінарного проступку, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення чи обставини, що знімають з особи безпідставні звинувачення; внести обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством; у разі прийняття рішення щодо притягнення особи до відповідальності визначити вид дисциплінарного стягнення, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Однак, такою можливістю відповідач не скористався.

З приводу дотримання вимог ч. 4 ст. 74 Закону № 889 суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону № 889 дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у звязку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Судом встановлено, що в період з 19 вересня до 10 жовтня 2016 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні.

Листом від 19 вересня 2016 року СДПІ повідомила Центральний офіс про відсутність ОСОБА_3 на службі у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

Наказ ДФС № 143-дс про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності виданий 05 жовтня 2016 року, тобто під час відсутності позивача на службі у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином, доводи позивача та його представника, що притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням ч. 4 ст. 74 Закону № 889, є обґрунтованими і приймаються судом.

Жодних заперечень з приводу порушення приписів ч. 4 ст. 74 Закону № 889 від відповідача не надходило.

З приводу дотримання вимог ст. 75 Закону № 889 суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 75 Закону № 889 установлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення субєкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 889 субєкт призначення державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі, що визначено ч. 2 ст. 75 Закону № 889.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону № 889 відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що субєктом призначення по відношенню до першого заступники начальника СДПІ є голова ДФС.

Таким чином, в силу приписів ч. 1 ст. 75 Закону № 889 голова ДФС (або особа, що виконувала його обовязки), перед застосуванням до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення зобовязаний був отримати від нього письмове пояснення.

В порушення ч. 1 ст. 75 Закону № 889 голова ДФС з вимогою про надання письмових пояснень до ОСОБА_3 не звертався та такі пояснення не отримував.

Всупереч вимогам ч. ч. 1-2 ст. 71 КАС України відповідачем не надані належні та допустимі докази (акт, передбачений ч. 3 ст. 75 Закону № 889), на підтвердження факту відмови ОСОБА_3 від надання таких пояснень.

З огляду на це суд вважає обґрунтованими доводи позивача та його представника стосовно того, що дисциплінарне стягнення застосоване з порушенням ч. ч. 1-2 ст. 75 Закону № 889.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягали у тому, що перед накладенням дисциплінарного стягнення від позивача були отримані письмові пояснення, про що свідчить наявний у матеріалах дисциплінарної справи листа в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 «Про надання пояснень щодо результатів роботи інспекції за січень-березень 2016 року», підписаний особисто позивачем.

По-перше, лист в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 «Про надання пояснень щодо результатів роботи інспекції за січень-березень 2016 року» адресований начальнику Центрального офісу, а тому не може вважатися поясненнями державного службовця, наданими на вимогу субєкта призначення, як то передбачено ч. 1 ст. 75 Закону № 889.

По-друге, на переконання суду, лише той факт, що певний документ (лист, службова чи доповідна записка тощо) підписаний державним службовцем, не дозволяє розцінювати його як пояснення в розумінні ст. 75 Закону № 889.

Отримання пояснень від державного службовця перед застосуванням до нього дисциплінарного стягнення не є формальною вимогою. Це важлива гарантія, надана державному службовцю для захисту його прав та інтересів від безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Перед наданням пояснень державний службовець має чітко усвідомлювати, які саме дії чи бездіяльність стали підставою для розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, вчинення якого саме дисциплінарного проступку ставиться йому в провину. Лише за таких умов державний службовець має можливість повноцінно реалізувати своє право на захист, надати ґрунтовні пояснення, подати докази на їх підтвердження, усвідомити або заперечити свою провину тощо.

Лист в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 «Про надання пояснень щодо результатів роботи інспекції за січень-березень 2016 року» був доданий до подання Центрального офісу від 30 червня 2016 року.

Отже, він складений щонайпізніше у червні 2016 року. Разом з тим про порушення щодо ОСОБА_3 дисциплінарних проваджень останній повідомлений лише у жовтні 2016 року, про що свідчить лист ДФС від 05 жовтня 2016 року.

По-третє, навіть якщо припустити, що відповідач розцінював лист в.о. начальника СДПІ ОСОБА_3 «Про надання пояснень щодо результатів роботи інспекції за січень-березень 2016 року» як пояснення, суд вважає за необхідне відзначити, що жодної оцінки викладеним в ньому відомостям не надано.

Ні в наказі ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс, ні в матеріалах дисциплінарної справи, не міститься відомостей, які доводи ОСОБА_3 враховані, а які відхилені і з яких причин.

В постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 міститься правовий висновок щодо застосування ст. 149 Кодексу законів про працю України, який зводиться до такого: «Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі зясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обовязку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами».

Зважаючи на те, що у справі, яка розглядається, відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, суд розцінює застосування до позивача дисциплінарного стягнення за відсутності пояснень, наданих субєкту призначення, як ще одне порушення Закону № 889.

З приводу дотримання вимог ст. 76 Закону № 889 суд зазначає наступне.

Ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи є однією з гарантій прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення, що визначено ч. 6 ст. 74 Закону № 889.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону № 889 державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 76 Закону № 889 за результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача та його представника, що відповідач порушив гарантоване ч. 1 ст. 76 Закону № 889 право ОСОБА_3 на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи до прийняття рішення про накладення на дисциплінарного стягнення, чим нівелював можливість реалізації позивачем прав, гарантованих ч. 2 цієї статті.

Так, 12 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до голови ДФС з заявою про ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Це звернення надійшло до ДФС 16 вересня 2016 року.

Листом від 05 жовтня 2016 року ДФС повідомила, що згідно з п. 1 ст. 68 Закону № 889 головою ДФС стосовно позивача ініційовано відкриття двох дисциплінарних проваджень. ДФС повідомила, що для ознайомлення з матеріалами дисциплінарних справ, позивач може звернутися за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8 та за телефонами 590-27-95 або 247-35-63 з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.

При цьому, 05 жовтня 2016 року виданий наказ № 143-дс про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Отже, будучи обізнаною про намір ОСОБА_3 реалізувати право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення у ній, листом від 05 жовтня 2016 року ДФС повідомляє позивачу про можливість ознайомитися з цією справою відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону № 889, тобто перед прийняттям рішення про накладення дисциплінарного стягнення, і того ж дня приймає рішення по накладення дисциплінарного стягнення.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягали у тому, що ним не порушені вимоги ст. 76 Закону № 889, оскільки ОСОБА_3 була надана можливість ознайомитись з матеріалами дисциплінарної справи, про що він повідомлений листом від 05 жовтня 2016 року.

Суд розцінює таку поведінку відповідача як недобросовісну, оскільки, навіть якщо припустити, що лист про можливість ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи направлений ОСОБА_3 на початку робочого дня 05 жовтня 2016 року, а наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності прийнятий наприкінці цього робочого дня, позивач обєктивно був позбавлений можливості реалізувати права, гарантовані ст. 76 Закону № 889.

Дійти такого висновку суду дозволяють строки доставки поштової кореспонденції, час, необхідний позивачу для того щоб дістатися з м. Маріуполя (місцезнаходження СДПІ) до м. Києва (місцезнаходження ДФС), та факт перебування ОСОБА_3 на лікарняному.

Заслухавши представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що в порушення вимог ч. ч. 1-2 ст. 71 КАС України відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність наказу ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс.

Натомість за наслідками судового розгляду встановлено, що наказ ДФС від 05 жовтня 2016 року № 143-дс як рішення субєкта владних повноважень не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 1, 3, 5, 6, 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, а позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності з порушенням вимог Закону № 889.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303А, п. 29, від 09 грудня 1994 року; рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року; рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року; рішення у справі «Серявіна та інші проти України», № 4909/04, п. 58, від 10 лютого 2010 року; рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року; рішення у справі «Петриченко проти України», № 2586/07, п. 13, від 12 липня 2016 року; рішення у справі «Богатова проти України», № 5231/04, від 07 жовтня 2010 року).

На виконання вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, судом надана оцінка основним доводам та запереченням сторін. Решта доводів та заперечень висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд входить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, на користь якого ухвалене судове рішення, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового забору у сумі 551,21 грн., про що свідчить квитанція від 18 листопада 2016 року № 0.0.654790745.1 (том 1 а.с. 4).

Ці витрати підлягають присудженню на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень ДФС.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України, про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 05 жовтня 2016 року № 143-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».

3. Стягнути з Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39292197, місцезнаходження: 04655, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійка.

4. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні.

5. Повний текст постанови виготовлений 24 лютого 2017 року.

6. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

7. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Кравченко Т.О.

Судді Голошивець І.О.

ОСОБА_13