Справа № 804/2313/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 р. Справа № 804/2313/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБондар М. В.
при секретаріГерманюк Т.В.
представника позивача Смоголь Ю.Ю.,
представника відповідача Тулянцевої В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Вищого навчального закладу «Університет імені Альфреда Нобеля» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування припису та постанови,
6 квітня 2017 року Вищий навчальний заклад «Університет імені Альфреда Нобеля» (далі - Університет, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці, відповідач) про:
- скасування припису № 29/4.1-12-25 від 27.01.2017 року Головне управління держпраці у Дніпропетровській області;
- скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 29/4.1-12/113 від 15.02.2017 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваними приписом та постановою, зазначаючи, що:
- Університет проводив нарахування заробітної плати гр. ОСОБА_6 відповідно до фактично відпрацьованого часу. Помилки в нарахуванні заробітної плати виникли виключно з вини бухгалтера, який вже не працює в Університеті. З посиланням на ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивач вказує, що у засновників Університету відсутня вина у вчиненому порушенні, а тому, оскаржувані припис і постанова мають бути скасовані;
- при винесенні постанови від 15.02.2017 року про накладення штрафу ГУ Держпраці керувалося абзацом 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, що стосується виключно порушень прав працівників, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Представником відповідача надані суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено наступне:
- за період роботи гр. ОСОБА_6 на посаді охоронця в Університеті не в повному обсязі здійснювалось нарахування заробітної плати, в тому числі за надурочний час, святкові і неробочі дні та за роботу у нічний час;
- розрахунок при звільненні здійснено не у повному обсязі внаслідок невірного розрахунку середньої заробітної плати, розміру вихідної допомоги у зв'язку зі скороченням штату працівників та компенсації за невикористану відпустку;
- твердження позивача про неправильне застосування норм статті 265 Кодексу законів про працю України є безпідставними, оскільки фінансові санкції були застосовані з урахуванням встановлених порушень норм трудового законодавства.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
В судовому засіданні 13.04.2017 року представником позивача було пояснено суду, що встановлені під час перевірки порушення трудового законодавства мали місце та, викладені в акті перевірки дані щодо сум нарахувань та строків виплати заробітної плати, відповідають фактичним обставинам. Порушення були допущені з боку бухгалтера Університету, та не були відомі на момент вчинення порушення та проведення перевірки керівництву позивача. На час розгляду справи судом позивачем здійснюються заходи на усунення порушень чинного трудового законодавства.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2017 року гр. ОСОБА_6 звернувся до ГУ Держпраці з заявою, в якій зазначено, що заявник - гр. ОСОБА_6 працював охоронцем у позивача, однак, йому не нараховувались кошти за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні. У зв'язку з тим, що звернення до ректора Університету були проігноровані, гр. ОСОБА_6 написав заяву до відповідача з проханням про допомогу розібратись у викладеній ситуації (а.с.181).
В період з 23.01.2017 року по 27.01.2017 року на підставі наказу від 20.01.2017 року №120-П та направлення на перевірку №16/4.1-12 від 23.01.2017 року ГУ Держпраці була проведена позапланова перевірка Університету з питань додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за зверненням ОСОБА_6, за результатами якої був складений акт перевірки №29/4.1-12 від 27.01.2017 року.
За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено:
1. Припис №29/4.1-12-25 від 27.01.2017 року щодо усунення порушень та забезпечення виконання вимог статті 106, статті 107, статті 108, статті 72, частини 1 статті 50, частини 2 статті 65, частини 1 статті 44, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117, частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України; надалі вимоги чинного законодавства дотримуватись - постійно при нарахуванні заробітної плати. Встановлено строк виконання припису по 27.02.2017 року;
З постанови 29/4.1-12/113 від 15.02.2017 року, в якій викладені обставини та порушення аналогічні встановленим в акті перевірки №29/4.1-12 від 27.01.2017 року, та з аналізу матеріалів справи, судом встановлено, що гр. ОСОБА_6 працював на посаді охоронця у позивача з 04.08.2011 року по 05.08.2016 року згідно наказу «Про прийняття» на посаду охоронця відділу безпеки та охорони №316-К від 04.08.2011 року та наказу «Про звільнення» з посади охоронця відділу безпеки та охорони Департаменту адміністративно-господарської діяльності у зв'язку зі скороченням штату працівників №106-К від 05.08.2016 року (а.с.170-171).
Трудова книжка ОСОБА_6 була видана 05.08.2016 року в день звільнення, що підтверджується копіями відповідних сторінок книги обліку руху трудових книжок і вкладишів з підписом ОСОБА_6 в графі розписка працівника в отриманні трудової книжки (а.с.168-169).
Перевіркою встановлено та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, що у позивача гр. ОСОБА_6 працював на посаді охоронця позмінно, за період його роботи на даному підприємстві не в повному обсязі здійснювалось нарахування заробітної плати: за надурочний час, святкові і неробочі дні та за роботу у нічний час.
Спір між сторонами з приводу сум нарахованої заробітної плати гр. ОСОБА_6 та строків її фактичної виплати, сум заробітної плати, які не були донараховані та виплачені ОСОБА_6, що вказані в акті перевірки та оскаржуваній постанові, відсутній.
Так, у серпні 2011 року:
- оклад згідно штатного розпису встановлено - 1050 грн.;
- норма тривалості робочого часу - 175 годин;
- відповідно до табелю обліку робочого часу відпрацював - 216 год., з них: нічних - 72 год., вихідних та святкових - 0 год., надурочні - 41 год.
Відповідно до розрахунково-платіжної відомості за серпень 2011 року нараховано за окладом 1296 грн.
Недонараховано за окладом за серпень 2011 року - 332,40 грн.
Аналогічна ситуація склалась і по інших періодах роботи ОСОБА_6 в Університеті у період роботи з 04.08.2011 року по 05.08.2016 року, а саме:
- відповідно до табелю обліку робочого часу ОСОБА_6 відпрацював: у вересні 2011 року 24 год. з них нічних 8 год.; у жовтні 2011 року 240 год., з них нічних 80 год., надурочних 72 год.; у листопаді 2011 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 16 год.; у грудні 2011 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 16 год.; у січні 2012 року 192 год., з них нічних 64 год., святкових 24 год., надурочних 33 год.; у лютому 2012 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 24 год.; у березні 2012 року 216 год., з них нічних 72 год., надурочних 49 год.; у квітні 2012 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 9 год.; у липні 2012 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 16 год.; у серпні 2012 року 240 год., з них нічних 80 год., надурочних 65 год.; у вересні 2012 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 8 год.; у жовтні 2012 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 8 год.; у листопаді 2012 року 240 год., з них нічних 80 год., надурочних 64 год.; у грудні 2012 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 25 год.; у січні 2013 року 192 год., з них нічних 64 год., святкових 17 год., надурочних 24 год.; у лютому 2013 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 8 год.; у березні 2013 року 192 год., з них нічних 64 год., святкових 17 год., надурочних 33 год.; у квітні 2013 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 17 год.; у травні 2013 року 192 год., з них нічних 64 год., святкових 17 год., надурочних 41 год.; у червні 2013 року 216 год., з них нічних 72 год., надурочних 73 год.; у липні 2013 року 240 год., з них нічних 80 год., надурочних 56 год.; у серпні 2013 року 72 год., з них нічних 24 год.; у вересні 2013 року 144 год., з них нічних 48 год.; у жовтні 2013 року 240 год., з них нічних 80 год., надурочних 56 год.; у листопаді 2013 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 24 год.; у січні 2014 року 192 год., з них нічних 64 год., святкових 17 год., надурочних 26 год.; у лютому 2014 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 8 год.; у березні 2014 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 26 год.; у квітні 2014 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 3 год.; у травні 2014 року 192 год., з них нічних 64 год., святкових 17 год., надурочних 35 год.; у червні 2014 року 240 год., з них нічних 80 год., надурочних 87 год.; у липні 2014 року 48 год., з них нічних 16 год.; у серпні 2014 року 216 год., з них нічних 72 год., святкових 17 год., надурочних 52 год.; у вересні 2014 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 18 год.; у жовтні 2014 року 264 год., з них нічних 88 год., надурочних 83 год.; у листопаді 2014 року 168 год., з них нічних 56 год.; у грудні 2014 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 12 год.; у січні 2015 року 216 год., з них нічних 72 год., святкових 17 год., надурочних 40 год.; у лютому 2015 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 8 год.; у березні 2015 року 192 год., з них нічних 64 год., святкових 17 год., надурочних 24 год.; у квітні 2015 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 1 год.; у травні 2015 року 96 год., з них нічних 32 год.; у червні 2015 року 120 год., з них нічних 40 год., святкових 7 год.; у липні 2015 року 216 год., з них нічних 72 год., надурочних 32 год.; у серпні 2015 року 240 год., з них нічних 80 год., святкових 17 год., надурочних 80 год.; у вересні 2015 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 16 год.; у жовтні 2015 року 216 год., з них нічних 72 год., святкових 72 год., надурочних 40 год.; у листопаді 2015 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 24 год.; у грудні 2015 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 9 год.; у січні 2016 року 168 год., з них нічних 56 год., надурочних 17 год.; у лютому 2016 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 24 год.; у березні 2016 року 168 год., з них нічних 56 год., святкових 17 год.; у квітні 2016 року 192 год., з них нічних 64 год., надурочних 24 год.; у травні 2016 року 192 год., з них нічних 40 год., надурочних 40 год.; у червні 2016 року 216 год., з них нічних 72 год., святкових 17 год., надурочних 57 год.; у липні 2016 року 24 год., з них нічних 8 год.; у серпні 2016 року 41 год., з них нічних 10 год.;
- недонараховано за окладом: за вересень 2011 року - 9,73 грн., за жовтень 2011 року - 607,86 грн., за листопад 2011 року - 175,45 грн., за грудень 2011 року - 196,45 грн., за січень 2012 року - 526,80 грн., за лютий 2012 року - 263,29 грн., за березень 2012 року - 455,66 грн., за квітень 2012 року - 152,38 грн., за липень 2012 року - 196,45 грн., за серпень 2012 року - 555,14 грн., за вересень 2012 року - 144 грн., за жовтень 2012 року - 187,83 грн., за листопад 2012 року - 493,29 грн., за грудень 2012 року - 271,62 грн., за січень 2013 року - 384,29 грн., за лютий 2013 року - 144 грн., за березень 2013 року - 473,95 грн., за квітень 2013 року - 204,34 грн., за травень 2013 року - 557,93 грн., за червень 2013 року - 733,42 грн., за липень 2013 року - 469,56 грн., за серпень 2013 року - 34,49 грн., за вересень 2013 року - 68,50 грн., за жовтень 2013 року - 469,78 грн., за листопад 2013 року - 262,86 грн., за січень 2014 року - 417,85 грн., за лютий 2014 року - 146,18 грн., за березень 2014 року - 222,67 грн., за квітень 2014 року - 119,68 грн., за травень 2014 року - 443,53 грн., за червень 2014 року - 794,67 грн., за липень 2014 року - 26,81 грн., за серпень 2014 року - 579,30 грн., за вересень 2014 року - 230,87 грн., за жовтень 2014 року - 705,93 грн., за листопад 2014 року - 66,07 грн., за грудень 2014 року - 189,11 грн., за січень 2015 року - 677,18 грн., за лютий 2015 року - 146,10 грн., за березень 2015 року - 390,05 грн., за квітень 2015 року - 113,40 грн., за травень 2015 року - 96,46 грн., за червень 2015 року - 107,75 грн., за липень 2015 року - 462,57 грн., за серпень 2015 року - 1240,06 грн., за вересень 2015 року - 276,54 грн., за жовтень 2015 року - 573,83 грн., за листопад 2015 року - 241,43 грн., за грудень 2015 року - 72,57 грн., за січень 2016 року - 202,65 грн., за лютий 2016 року - 241,43 грн., за березень 2016 року - 4,51 грн., за квітень 2016 року - 241,43 грн., за травень 2016 року - 444,73 грн., за червень 2016 року - 967,21 грн., переплата за окладом за серпень 2016 року становить 12,88 грн.
Отже, судом встановлено, представником позивача підтверджено, що за відпрацьований час протягом майже всього періоду роботи з 04.08.2011 року по 05.08.2016 року гр. ОСОБА_6 не донараховано сум заробітної плати за відпрацьовані години у нічний час, світкові дні та за надурочні роботи, що є порушенням статей 106, 107, 108, 72, частини 1 статті 50, частини 2 статті 65 Кодексу законів про працю України, факт недотримання яких вимагалось усунути в оскаржуваному приписі від 27.01.2017 року №29/4.1-12-25.
Так, згідно частини 3 статті 54 Кодексу законів про працю України нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Статтею 106 Кодексу законів про працю України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.
Відповідно до статті 107 Кодексу законів про працю України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:
1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;
2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;
3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.
Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.
Згідно статті 108 Кодексу законів про працю України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.
На підставі статті 72 Кодексу законів про працю України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.
Статтею 50 Кодексу законів про працю України встановлено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.
Відповідно статті 65 Кодексу законів про працю України надурочні роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.
На вимогу суду представником позивача надані копії колективних договорів, які діяли в Університеті у період, що охоплює роботу ОСОБА_6, нормами яких встановлено:
1. Колективний договір з 2009 року по 2011 рік (а.с.88-95), який діяв до 2014 року (згідно пояснень представника позивача в судовому засіданні):
- пункт 3.6: праця у вихідні та святкові дні оплачується з дотриманням з дотриманням норм і гарантій, передбачених трудовим законодавством;
- пункт 5.3: працівники університету можуть залучатися до надурочних робіт у разі та на умовах, передбачених трудовим законодавством;
- пункт 5.5: при регулюванні робочого часу в університеті сторони виходять із того, що тривалість роботи не може перевищувати 40 годин на тиждень згідно з законодавством;
2. Колективний договір з 2014 року по 2018 рік (а.с.126-138):
- пункт 1.4: умови цього колективного договору є обов'язковими для сторін, які його підписали. Ці умови у випадку будь-яких суперечок і розбіжностей не можуть трактуватись як такі, що погіршують порівняно з чинним законодавством України становище працівників, інакше відповідні умови визнаються недійсними;
- пункт 3.7: праця у вихідні та святкові дні оплачується з дотриманням з дотриманням норм і гарантій, передбачених трудовим законодавством;
- пункт 5.3: працівники університету можуть залучатися до надурочних робіт у разі та на умовах, передбачених трудовим законодавством;
- пункт 5.5: при регулюванні робочого часу в університеті сторони виходять із того, що тривалість роботи не може перевищувати 40 годин на тиждень для персоналу усіх структурних підрозділів.
З аналізу вказаних норм колективних договорів вбачається, що ними не встановлено інших умов оплати праці, ніж передбачені Кодексом законів про працю України.
Підвищена оплата праці за роботу у нічний, надурочний часи, святкові дні за погодинною системою в подвійному розмірі годинної ставки відносяться до державних норм з оплати праці, кожна з яких є самостійною окремою виплатою, які є обов'язковими для застосування підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та фізичними особами, які використовують найману працю.
Вказане порушення стало підставою для невірного розрахунку Університетом сум вихідної допомоги, що має бути виплачена ОСОБА_6 при припиненні трудового договору на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до статті 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку
Згідно частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
На підставі частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Отже, позивачем при звільненні ОСОБА_6 з роботи повинні були бути нараховані та виплачені всі суми заробітної плати за роботу у надурочний, нічний часи, святкові і неробочі дні за період з серпня 2011 рок по серпень 2016 року. На позивача, як роботодавця, покладався обов'язок вірно здійснити розрахунок та донарахувати суми середньої заробітної плати, розмір вихідної допомоги і виплатити вказані суми у встановлені терміни.
Представниками сторін не спростовується факт того, що суми вихідної допомоги були виплачені ОСОБА_6 у день звільнення 05.08.2016 року, однак, у розрахунок вказаної суми не було включено оплату за роботу у надурочний, нічний часи, святкові і неробочі дні.
Отже, суд доходить висновку про порушення позивачем норм Кодексу законів про працю, факт порушення яких вимагається усунути приписом від 27.01.2017 року №29/4.1-12-25.
Судом встановлено, що вимоги припису в добровільному порядку виконані не були, що підтверджується листом президента Університету на адресу ГУ Держпраці від 13.04.2017 року вх. №4836, яким повідомлено, що виконання припису та постанови буде проведено після винесення судом рішення, у разі відмови в адміністративному позові та підтвердження неправомірності дій Університету (а.с.165).
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржуваний припис прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, та є таким, що скасуванню не підлягає.
Так, на момент прийняття оскаржуваної постанови абзац 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України містить наступний зміст: юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Вказана норма статті 265 Кодексу законів про працю України є правомірною до застосування за вчинені позивачем порушення.
Твердження представника позивача про те, що абзац 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України викладено в редакції: юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, - є помилковим з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за порушення встановлених законом гарантій працівникам, призваним на військову службу» від 03.11.2015 року №734-VІІІ Верховною Радою України постановлено внести зміни до таких законодавчих актів України:
1) у частині другій статті 265 Кодексу законів про працю України:
- після абзацу четвертого доповнити новим абзацом такого змісту:
"недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення".
- у зв'язку з цим абзац п'ятий вважати абзацом шостим;
в абзаці шостому слова "другим - четвертим" замінити словами "другим - п'ятим".
Отже, внесеними змінами до статті 265 Кодексу законів про працю України було доповнено новим абзацом, на який спирається позивач, номер якого законодавцем визначено як п'ятий.
Тобто, застосування відповідачем штрафної санкції за абзацом 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, є правомірним та належним до суті встановлених порушень, а саме, застосовано десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, що становить у 2017 році 3200 грн. за одного працівника, щодо якого скоєно порушення - ОСОБА_6
Також, суд зазначає, що спірні правовідносини не регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, посилання представника позивача на статтю 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є помилковим.
Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувані припис №29/4.1-12/113 від 15.02.2017 року та постанова №29/4.1-12-25 від 27.01.2017 року прийняті обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому не підлягають скасуванню.
У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір присудженню на користь позивача не підлягає.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Вищого навчального закладу «Університет імені Альфреда Нобеля» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування припису та постанови - відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова в повному обсязі виготовлена 3 травня 2017 року (у зв'язку зі святковими та неробочими днями у період з 29 квітня 2017 року по 2 травня 2017 року).

Суддя М.В. Бондар