Справа № 761/21583/16-а
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/18/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.М.,

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника директора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оленчика Андрія Ярославовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення; визнання дії протиправними; зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

В червні 2016р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом (а.с. 12-13) до відповідача Заступника директора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оленчика А.Я., третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила суд:

- скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу № ПАН-066/38-051/16/38-25751/16 від 02 червня 2016р.;

- визнати дії відповідача протиправними та звільнити її від адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 166-19 ч. 1 КУпАП;

- зобовязати відповідача на підставі ст. 22 КУпАП обмежитись усним зауваженням за малозначністю вчиненого позивачкою правопорушення.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовував тим, що 02 червня 2016р. відповідачем було складено відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу № ПАН-066/38-051/16/38-25751/16, якою позивачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 166-19 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вищевказана постанова, на думку позивачки, винесена безпідставно, з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: порушена процедура її притягнення до відповідальності, і тому вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки те правопорушення яке вона вчинила, в розумінні положень ст. 22 КУпАП є малозначимим і до неї повинно бути застосовано усне зауваження.

В судовому засіданні позивачка та її представник, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові просив суд позов задовольнити.

Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не зявився надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких зазначав, що позивачка вже притягалась протягом року до відповідальності за аналогічне правопорушення, при цьому на позивачку було накладено мінімальне стягнення визначене ч. 1 ст. 166-19 КУпАП, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи проти позову заперечив, зазначаючи, що позивачкою не оспорюється факту вчинення адміністративного правопорушення, проте остання фактично не погоджується з адміністративним стягненням, яке до неї було застосовано, просив суд відмовити в задоволенні позову, як безпідставному та необґрунтованому.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка станом на 30 травня 2016р. відносилася до керівників банку, займала посаду головного бухгалтера - начальника управління бухгалтерського обліку звітності та контролю ПАТ «Банк Фамільний».

Судом встановлено і це не оспорювалося сторонами в судовому засіданні, що позивачкою до повноважень якої належить здійснення контролю за поданням до третьої особи щодекадних звітів про вклади фізичних осіб в учасниках Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - форма звітності № 1Ф не забезпечила своєчасного подання до Фонду відповідного звіту № 1Ф станом на 01 травня 2016р., чим було порушено вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п. 2 розділу ІІ Правил надання звітності учасниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 липня 2012р. № 4, зареєстрованих в МЮ України 27 липня 2012р. за № 1269/21581та абз. 2 п. 2.4 розділу ІІ Інструкції про порядок складання звіту про вклади фізичних осіб в учасниках Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - форма звітності № 1Фзатвердженої рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 липня 2012р. № 5 зареєстрованої в МЮ 02 серпня 2012р. за № 1314/21626, відповідно до яких щодекадні звіти подаються учасниками Фонду у строк до 16:00 год. наступного робочого дня за завітною датою, оскільки відповідний звіт станом на 01 травня 2016р. подано до Фонду о 16:51 год. 04 травня 2016р.

В судовому засіданні сторона позивача визнала зазначені обставини.

Частиною 3 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд бере до уваги, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу від 02 червня 2016р. № ПАН-066/38-051/16/38-25751/16 прийнята відповідачем (а.с. 6); протокол складений ОСОБА_2

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження по справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Твердження сторони позивача, що мало місце порушення процедури притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, оскільки відносно неї було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а після вже складено постанову, судом оцінюється критично, оскільки відповідачем не було порушено притягнення позивачки до відповідальності, при цьому судом враховано, що протокол не є рішенням субєкта владних повноважень.

Крім того, як встановлено судом, і це не оспорювалося стороною позивача, 25 лютого 2016р. позивачка притягалась до відповідальності за аналогічне адміністративне правопорушення, і на неї було накладено стягнення у вигляді штрафу.

Доводи сторони позивача, що при застосуванні до позивачки адміністративного стягнення відповідачем не були враховані положення ст. ст. 33-35 КУпАП, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки враховуючи те, що позивачкою повторно було вчинено протягом року аналогічне правопорушення, відповідачем до неї було застосоване мінімальне стягнення передбачене ч. 1 ст. 166-19 КУпАП.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про скасування постанови відповідача про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу № ПАН-066/38-051/16/38-25751/16 від 02 червня 2016р. та визнання дій відповідача протиправними не підлягають задоволенню, як безпідставні та необґрунтовані.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про звільнення її від адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 166-19 ч. 1 КУпАП та зобовязання відповідача на підставі ст. 22 КУпАП обмежитись усним зауваженням за малозначністю вчиненого позивачкою правопорушення, оскільки ці питання, вирішуються в порядку КУпАП, а ст. 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи.

Так, відповідно до даної норми Закону у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень і про скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 17, 19, 69, 71 - 73, 86, 94, 102, 158 - 163, 167, 171-2, 185, 186 КАС України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 22, 33-35, 166-19, 245, 254, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Заступника директора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оленчика Андрія Ярославовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення; визнання дії протиправними; зобовязання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: