Справа № 758/13823/16-а
Суддя: Супрун Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві ДПП, 3-тя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії АР №286374 від 01.11.2016 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 510,00 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала. Пояснила, що 01.11.2016 року позивач ОСОБА_1 керував автомобілем "NissanAlmеra", д.н.з. НОМЕР_1, по Чоколівському бульвару в крайній правій смузі руху, призначеній для руху маршрутних транспортних засобів. Враховуючи, що рух транспортних засобів в попутних смугах руху був ущільненим, позивач не мав можливості звільнити смугу для руху маршрутних транспортних засобів та перестроїтись в середню смугу руху, при цьому він жодних перешкод для руху маршрутних транспортних засобів не чинив. Після продовження руху, через декілька метрів знаходиться зупинка транспорту. У зв"язку з тим, що виїзд в ліву смугу руху заборонений суцільною лінією розмітки, тому позивач далі продовжував рух з наміром повернути вправо на вулицю Ушинського в м. Києві. Крім того, інспектором УПП у м. Києві ДПП Щербиною М.С. порушено процедуру прийняття постанови про адміністративне провопорушення, оскільки розгляд справи ( складено оскаржувану постанову) проведено не за місцем знаходження уповноваженого органу - Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції у відповідності до ст. 276 КУпАП.

Відповідач інспектор Щербина М.С. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що 01.11.2016 року позивач ОСОБА_1 керував автомобілем "NissanAlmеra", д.н.з. НОМЕР_1, близько 500-700 м. у крайній правій смузі руху для маршрутних транспортних засобів по Чоколівському бульвару в м. Києві. Рух автомобілів був дійсно щільним, але жодних намірів для перестроювання в ліву смугу, щоб звільнити смугу руху для маршрутних транспортних засобів у відповідності до п. 10.3 ПДР позивачем не вчинялось, сигнал лівого повороту ним не вмикався. Інспектор рухався позаду за атовмобілем позивача, подавав неодноразово сигнал через гучномовець, але позивач не відреагував. Наявність ущільненого руху автомобілів в попутних смугах руху із смугою, призначеною для руху маршрутних транспортних засобів, не є підставою для звільнення водія від виконання вимог п. 17.1 ПДР.

Представник 3-ї особи Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що в порушення п. 17.1 ПДР позивач здійснив рух по Чоколівському бульвару в м. Києві в смузі руху для маршрутних транспортних засобів, позначені дорожнім знаком 5.11 ПДР, при цьому водій навіть не намагався здійснити перестроювання в середню смугу руху. При прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором УПП у м. Києві ДПП Щербиною М.С. дотримано вимог ст. 258 КУпАП та винесено її на місці вчинення правопорушення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановою інспектора УПП у м. Києві ДПП роти №10 батальйону №3 лейтенанта поліції Щербини М.С. від 01.11.2016 року, серії АР №286374, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с. 8).

Зі змісту постанови вбачається, що 01.11.2016 року о 16-05 год. в м. Києві по бул. Чоколівському, 41, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем "NissanAlmеra", д.н.з. НОМЕР_1, рухався по полосі громадського транспорту, позначеній знаком 5.11 ПДР, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху.

Також в постанові зазначено норму КУпАП, якою передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність особи за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Позивачем були порушені дані вимоги ПДР. Представник позивача заперечувала проти складеної постанови лише з тих підстав, що виїжджаючи на Чоколівський бульвар, вільною була смуга для маршрутного транспорту, а на другій смузі руху утворився ущільнений рух транспортних засобів, у зв"язку з чим позивач був позбалений можливості в тому місті, де позначка переривчастою лінії дорожньої розмітки, одразу перестроїтись в другу смугу руху.

Пунктом 17.2 ПДР передбачено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Таким чином, положеннями ПДР не передбачені підстави для руху інших транспортних засобів в межах смуги для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, за наявності ущільненого руху в суміжній смузі руху транспортних потоків попутних напрямків.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем порушено п. 17.1 ПДР, оскільки він не здійснив перестроювання в середню смугу руху, навіть не намагався вжити такі дії, продовжив рух в смузі для маршрутних транспортних засобів. Доказів, які б спростували ці обставини, суду не надано. Представником позивача зазначалось, що водій хотів повернути одразу вправо на вул.Ушинського, щоб звільнити смугу для транспорту. Однак цими діями також було б допущено порушення ПДР, оскільки направо на вул.Ушинського поворот заборонено, стоїть дорожній знак «в»їзд заборонено».

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ст. 222 КУпАП постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема: ч. 3 ст.122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, представник позивача посилалась на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленого ст. 276 КУпАП.

Відповідно до ч. 1ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2ст. 258 КУпАПпротокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4ст. 258 КУпАПу випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4ст. 285 КУпАПу випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбаченихст. 122 КУпАП, положенняст. 258 КУпАПне застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбаченест. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статях 257,268,277,278,279,280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушеннята, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, інспектором УПП у м. Києві ДПП Щербиною М.С. дотримано вимог чинного законодавства при складанні постанови про притягнення до адмінвідповіддальності позивача за ч. 3 ст.122 КУпАП, адмінвідповідальність покладена в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Підстав вважати дану постанову незаконною у суду немає. Доказів, які б спростували вину позивача у порушенні правил дорожнього руху, суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача. А тому позов задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку справа розглядається не в порядку КУпАП, а в порядку КАС України, вимогами якого в разі визнання постанов незаконними не передбачено одночасне закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 122, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП,ст.ст. 2, 6, 7, 10, 11, 17, 69, 71, 72, 158, 161-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві ДПП, 3-тя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Г. Б. Супрун