Справа № 554/1790/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.04.2017 Справа № 554/1790/17
Справа № 554/1790/17
Провадження № 2-а/554/228/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 квітня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Хорішка А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

6 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду з адміністративним позовом до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, в якому просив скасувати постанову від 10 лютого 2017 року № 16/0023/2017/пн про накладення на нього адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 лютого 2017 року ним по пошті було отримано оскаржувану постанову, із якої дізнався про те, що 10 лютого 2017 року відповідно до неї на підставі частини 1 статті 164-2 КУпАП його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він допустив внесення неправдивих даних до фінансової звітності за період з 1 липня 2012 по 1 вересня 2016 року, що призвело до недоотримання доходів при виконанні робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування в межах Полтавської області на загальну суму 629752,94 грн. та безпідставного включення до калькуляцій завищеного обсягу газу, необхідного для приготування 1 т продукції за період з 1 січня 2015 по 1 вересня 2016 року, що призвело до завищення вартості виконаних робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування в межах Полтавської області, замовником яких виступала Служба автомобільних доріг у Полтавській області, та, як наслідок, нанесення збитків державному бюджету на загальну суму 1387809,40 грн.

Заперечуючи факт вчинення такого правопорушення, позивач зазначив, що інкримінованих йому дій не вчинював, до адміністративної відповідальності притягнутий незаконно не тільки з мотивів відсутності події та складу адміністративного правопорушення, а й строків притягнення до відповідальності, оскільки на момент винесення постанови закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП, в зв'язку з чим справа щодо нього не могла бути розпочата.

Такі дії відповідача, як і саму постанову, винесену ним, вважає протиправними та просить скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні, наголосивши при цьому ще й на відсутності у відповідача підстав для винесення оскаржуваної постанови, оскільки протокол про вчинення щодо нього адміністративного правопорушення не складався, його копія йому не вручалася, про час і місце розгляду такого протоколу він повідомлений не був, а тому прийняття рішення про накладення на нього адміністративного стягнення вважає незаконним ще й з цих підстав.

Крім того, на його думку, відповідальність за дії, інкриміновані йому в оскаржуваній постанові, не передбачена частиною 1 статті 164-2 КУпАП, за якою його піддано адміністративному покаранню.

Представник відповідача під час розгляду справи в суді позов не визнав, заперечував проти його задоволення, наголошуючи на винуватості позивача у вчиненні інкримінованих йому дій та зазначаючи, що процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності здійснено у повній відповідності до вимог закону.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані ними, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови начальника Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області Салогуб І. І. від 10 лютого 2017 року № 16/0022/2017/пн ОСОБА_1 допустив порушення порядку ведення бухгалтерського обліку за період з 1 липня 2012 по 1 вересня 2016 року, що призвело до недоотримання доходів при виконанні робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування в межах Полтавської області на загальну суму 629752,94 грн. та безпідставного включення до калькуляцій завищеного обсягу газу, необхідного для приготування 1 т продукції за період з 1 січня 2015 по 1 вересня 2016 року, що призвело до завищення вартості виконаних робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування в межах Полтавської області, замовником яких виступала Служба автомобільних доріг у Полтавській області, та, як наслідок, нанесення збитків державному бюджету на загальну суму 1387809,40 грн.

Статтею 164-2 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства з фінансових питань.

За змістом частини 1 статті 164-2 КУпАП приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, в силу частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, факт порушення, який інкримінується позивачу встановлений лише наявними у відповідача протоколом про вчинення адміністративного правопорушення та Актом ревізії № 05-21/9 від 13 грудня 2016 року фінансово-господарської діяльності Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП Полтавський облавтодор» або підприємство) та його структурних підрозділів за період з 1 липня 2012 по 1 вересня 2016 року, яка проводилася в термін з 13 вересня по 6 грудня 2016 року, копії яких останнім для приєднання до матеріалів справи не надані.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до частини 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який був наданий відповідачем для огляду в суді, складений з грубими порушеннями вимог статті 256 КУпАП за відсутності особи. При його складанні особа, яка вчинила правопорушення, його не підписувала, права та обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП порушникові не роз'яснювалися, пояснення по суті інкримінованого йому правопорушення від нього не відбиралось, копія протоколу йому не вручалась, в зв'язку з чим суд розцінює його як неналежний та недопустимий доказ, який не повинен був прийматись відповідачем до уваги при прийнятті ним оскаржуваного рішення.

Крім того, на час складення протоколу, як це слідує з Акту ревізії № 05-21/9 від 13 грудня 2016 року, закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП, згідно з якою адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Судом встановлено, що як на момент розгляду справи, так і складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, спливли строки для накладення адміністративного стягнення, в зв'язку з чим ініціатор складення протоколу не мав права його складати.

Аналіз змісту наведеної норми, на думку суду, свідчить про її імперативний характер, виходячи з якого компетентні органи позбавлені права розпочинати провадження в справі після закінчення строків для накладення адміністративного стягнення, а так само зобов'язані закривати провадження в разі закінчення цих строків, а отже і встановлювати наявність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що імперативність змісту зазначеної норми, зобов'язувала ініціатора притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрити провадження по справі, не розглядаючи протоколу по суті, оскільки це є обов'язком, а не правом суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Цих вимог закону відповідач не дотримався, а отже поступив протиправно.

Крім того, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності без з'ясування обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність та з'ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи зміст протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та оскаржуваної постанови, суд констатує, що ініціатором притягнення позивача до адміністративної відповідальності при здійсненні цієї процедури в зазначених документах не розкрита суть правопорушення, вчинення якого йому інкримінується.

Так, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162-4 КУпАП, полягає у вчиненні таких діянь: а) приховуванні в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків; б) відсутності бухгалтерського обліку або веденні його з порушенням установленого порядку; в) внесенні неправдивих даних до фінансової звітності; в) неподанні фінансової звітності; г) несвоєчасному або неякісному проведенні інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей; д) порушенні правил ведення касових операцій; є) перешкоджанні працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок; є) невжитті заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності. До того ж під бухгалтерським обліком необхідно розуміти процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; фінансова звітність - це бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище підприємства за звітний період.

Разом з тим, в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення не зазначається, чи є він відповідальним за ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності, яким нормативним актом чи іншим документом це передбачено, в чому конкретно проявилось внесення ним неправдивих відомостей до фінансової звітності та які саме неправдиві відомості він вніс в фінансові документи.

Неконкретність інкримінованого йому обвинувачення, на думку суду, порушує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, а отже свідчить як про протиправність дій відповідача, так і прийнятих за результатами їх проведення рішень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КУпАП визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд констатує про безпідставність та протиправність оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо її скасування.

Суд розцінює як надумане та таким, що не ґрунтується на законі та йому суперечить, твердження представника відповідача про те, що перебіг двохмісячного строку для постанови про накладення адміністративного стягнення, визначеному у статті 38 КУпАП, починається з наступного за днем, в даному випадку, складення акту ревізії, тобто виявлення самого факту правопорушення.

Таке твердження є алогічним та протиправним, оскільки відповідно до вимог статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

В даному випадку правопорушення, яке інкриміновано позивачу, було вчинено в період з 1 липня 2012 по 1 вересня 2016 року, а було виявлено в період з 13 вересня по 6 грудня 2016 року, воно не є триваючим, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо позивача не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю, чого відповідачем всупереч вимог КУпАП зроблено не було.

Інші, наведені в запереченнях на позов обґрунтування представника відповідача законності прийнятого ним рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, судом також не приймаються до уваги та розцінюються як надумані, оскільки суперечать завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладеним в його статті першій, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про незаконність постанови від 10 лютого 2017 року про притягнення позивача ОСОБА_1 на підставі частини 1 статті 164-2 КУпАП до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 272 грн., а отже необхідності скасування її та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 159-163, 167 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову № 16/0023/2017/пн від 10 лютого 2017 року про накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати як протиправну.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 10 квітня 2017 року.

Суддя Савченко А. Г.