Справа № 643/15818/16-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 р. Справа № 643/15818/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.02.2017р. по справі № 643/15818/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії;;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити позивачу перерахунок пенсії по ставці 90% від сум заробітної плати з урахуванням індексації на підставі довідок від 30.12.2015 № 605/Н/20-38-05-57, від 30.12.2015 № 606/Н/20-38-05-57 та від 30.12.2015 № 607/Н/20-38-05-57, які видані Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області, враховуючи для обчислення індексацію, матеріальну допомогу, оздоровчі та винагороду за вислугу років )35 років 5 місяців) 40%.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 02.02.2017 р. зазначений позов задоволено.

Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Московському районі міста Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по ставці 90% від сум заробітної плати з врахуванням індексації на підставі довідок від 30.12.2015 № 608/Н/20-38-05-57, від 30.12.2015 № 606/Н/20-38-05-57 та від 30.12.2015 року № 607/Н/20-38-05-57, які видані Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області враховуючи для обчислення індексацію, матеріальну допомогу, оздоровчі та винагороду за вислугу років ( 35 років 5 місяців ) 40 %.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем було надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 1992 року по 2011 року ОСОБА_1 працювала в органах державної податкової служби (ДПІ у Червонозаводському районі, ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова).

20 квітня 2011 року позивачці було призначено пенсію як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу » від 16.12.1993 pоку № 3723-Х11 із змінами та доповненнями.

29 листопада 2016 року позивачка звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій просила провести перерахунок пенсії з часу виходу на пенсію (з 20.04.2011 року), з урахуванням сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та винагороди 40% за вислугу років з урахуванням загального стажу.

Рішенням управління Пенсійного фонду України позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на Постанову КМУ від 31.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», та п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яким встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне грошове утримання призначаються відповідно спеціальних законів, в тому числі «Про державну службу».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати і винагороди за вислугу років розмірі 40% за загальний стаж роботи, які позивачка фактично отримувала, повинні враховуватися в заробіток (дохід) для обчислення позивачці пенсії.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 20.04.2011 року у відповідності до Закону України "Про державну службу" у розмірі 90 % від суми заробітної плати (а. с. 28).

Згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" (далі - Закон) (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною другою ст. 37-1 вказаного Закону встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" в структуру заробітної плати входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997р. (в редакції до 08.07.2010р.) об'єктом оподаткування є: фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Згідно ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713, фонд додаткової заробітної плати включає, зокрема, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, матеріальну допомогу, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом), виплати соціального характеру.

Тобто, аналіз наведених положень законів дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за вислугу років у розмірі 40% за загальний стаж роботи, з яких сплачувались страхові внески - входили до системи оплати праці державного службовця, які повинні враховуватись при призначенні їй пенсії.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм права, викладених в постановах від 14.05.2013 року № 21-125а13, від 04.03.2014 року № 21-14а14, які в силу ст. 244-2 КАС України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів вважає необргунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано відсутність у позивача стажу державної служби для призначення та виплати винагороди за вислугу років, виходячи з наступного.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання врегульовано та затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013.

У відповідності до п. 1 зазначеного Порядку до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи:

- в органах державної податкової служби;

- на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» з наступними змінами;

- на підприємствах, в установах, та організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Отже, виходячи з аналізу вказаної норми до стажу, що дає право одержання винагороди за вислугу років, крім стажу держаної служби, включається стаж роботи на підприємствах, в установах та в організаціях.

В підтвердження призначення та виплати вказаної винагороди Східна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області надала до Харківського апеляційного адміністративного суду наказ про виплату винагороди за вислугу років, протокол засідання комісії про встановлення стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років станом на 01.04.2011 року, розрахунковий лист за 2011 рік.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що перерахунок пенсії позивачу повинен здійснюватися з врахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40%, яка була призначена позивачу на час проходження служби, та з якої сплачувались страхові внески.

Між тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обов'язок управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова при перерахунку пенсії враховувати індексацію заробітної плати, виходячи з наступного.

В довідках про заробітну плату, наданих позивачем до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для перерахунку пенсії не зазначені розміри нарахованої індексації заробітної плати.

При цьому, у відповідача відсутні повноваження для самостійного обчислення розміру індексації заробітної плати для перерахунку пенсії.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, про протиправність дій управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з врахуванням індексації заробітної плати, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням індексації заробітної плати.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо порушення строків звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, виходячи з наступного.

У позовній заяві позивачем не було заявлено вимог щодо дати, починаючи з якої позивач просила здійснити перерахунок пенсії.

Згідно ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії від 29.11.2016 р., то перерахунок пенсії повинен здійснюватись з 01.12.2016 року.

З адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернулась 16.12.2016 року, а отже позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, при прийнятті рішення, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.02.2017 року по справі № 643/15818/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 05.12.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 90% від сум заробітної плати з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за вислугу років у розмірі 40% на підставі довідок від 30.12.2015 № 608/Н/20-38-05-57, від 30.12.2015 № 606/Н/20-38-05-57 та від 30.12.2015 року № 607/Н/20-38-05-57, які видані Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області, починаючи з 01.12.2016 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений 03.05.2017 р.