Справа № 821/479/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ К/800/28040/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП) звернулася до суду першої інстанції із позовом, в якому просила Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2016 року, яким ФОП ОСОБА_4 нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 17000 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що термін дії ліцензій на право торгівлі алкогольними напоями визначається одним роком, останній день її дії - день, що передує даті, визначеній у ліцензії. Тобто, за висновками відповідача, позивач 08.06.2015 року здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. Дані про фактичний продаж алкогольних напоїв отримані відповідачем з реєстратора розрахункових операцій позивача, та не спростовуються позивачем, що є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій відносно останнього.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

23.02.2016 року посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку відповідача, за результатами якої складено акт перевірки від 23.02.2016 року № 051/21/22/22/НОМЕР_2.

У вказаному акті перевірки зазначено, що позивач з 08.06.2014 року по момент здійснення перевірки здійснював торгівлю алкогольними напоями. Для здійснення відповідного виду господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 отримала ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЕ №489542 реєстраційний №4-21-02-64-05036 терміном дії з 8 червня 2014 року до 8 червня 2015 року та серії АЕ №643160 реєстраційний №5-21-02-64-10119 терміном дії з 9 червня 2015 року по 9 червня 2016 року. Позивач, 08.06.2015 року здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, що стало підставою для застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі акту перевірки від 23.02.2016 року № 051/21/22/22/НОМЕР_2, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2016 року, яким ФОП ОСОБА_4 нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 17000 грн.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон).

Порядок проведення фактичних перевірок врегульований положеннями Податкового кодексу України. Крім того, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» також визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України фактична перевірка проводиться за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, копії наказу на проведення перевірки та службового посвідчення осіб, зазначених у направленні. При пред'явленні направлення платнику податків або його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по-батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Відповідно до ч. 13 ст. 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

За змістом ч. 2 ст. 17 вказаного Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, для застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за допущення такого порушення, як торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, у визначеному законодавством порядку, має бути встановлено факт відсутності вказаної ліцензії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.06.2014 року позивач отримала ліцензію серії АЕ №489542 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 08.06.2014 року до 08.06.2015 року. 09.06.2015 року ГУ ДФС у Херсонській області продовжено термін дії ліцензії, а позивач отримала нову ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЕ № 643160 терміном дії з 09.06.2015 року по 09.06.2016 року.

На думку відповідача 08.06.2015 року позивач здійснив роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, оскільки строк дії першої ліцензії серії АЕ №489542 сплив 07.06.2015 року, а строк дії другої ліцензії серії АЕ № 643160 розпочався лише 09.06.2015 року.

Спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не встановлено норми яка б визначала правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом, з метою застосування цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно із ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Частиною 1 ст. 254 ЦК України встановлено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Застосовуючи вказані правові норми, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що дія ліцензії серії АЕ №489542 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями закінчується 08.06.2015 року, а не 07.06.2015 року.

Суд касаційної інстанції вважає правильним висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач здійснюючи торгівлю алкогольними напоями 08.06.2015 року не порушив вимог Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому застосування відповідачем санкцій за порушення вимог ст. 15 цього Закону у розмірі 17000 грн. є безпідставним.

Тобто, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття відносно позивача рішення про застосування санкцій за порушення, факт вчинення якого не доведено належними та допустимими доказами.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що податкове повідомлення-рішення відповідача № від 03.03.2016 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у справі № 815/1896/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна