Справа № 808/3146/16
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року , об 11:09 годині,Справа № 808/3146/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом фізичної особі-підприємця ОСОБА_1

до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 08.08.2016 до неї застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 6800 гривень на підставі п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 (надалі Закон №481/95-ВР).

ФОП ОСОБА_1 не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його проти- правним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, по-перше, воно прийнято на підставі матеріалів перевірки Заводського ВП ГУНП у Запорізькій області від 12.03.2015, проте, станом на зазначену дату, такого органу не існувало. Національна поліція України створена Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015, який набув чинності 07.11.2015, отже, даний орган не міг скласти і оформити матеріали перевірки 12.03.2015. По-друге, оскільки приписи Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 (надалі Порядок №790), суперечать нормам Податкового кодексу України, то в силу приписів п.5.2 ст. 5 останнього, підстав для застосування контролюючим органом такого нормативно-правового акту немає.

Окрім того, відповідачем не складався відповідний акт перевірки ФОП ОСОБА_1, на підставі якого можливо було б прийняти податкове повідомлення-рішення, а сама форма такого рішення містить графу для позначення реквізитів акту перевірки. Тому слід зробити висновок, що таке податкове повідомлення-рішення може прийматися виключно на підставі акту перевірки.

ФОП ОСОБА_1 просить визнати протиправним і скасувати податкове пові- домлення-рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області форми «С» № від 08.08.2016 про застосування до неї суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення п.1 ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95ВР від 19.12.1995 у розмірі 6800 гривень.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов підтримує й просить за- довольнити його, виходячи із викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в запереченнях, зазначивши, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку про протиправність такого рішення. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції та розмір останніх), таке рішення може бути визнано правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Отже, посилання в оскаржуваному рішенні на матеріали, надіслані підрозділом Національної поліції, не можуть бути єдиною підставою для його скасування, оскільки суть порушення підтверджується фактичними обставинами справи й адміністративними матеріалами відносно реалізатора товару, що працює у ФОП ОСОБА_1 Представник відповідача просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.09.1999 ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована виконавчим комітетом Запорізької міської ради як фізична особа-підприємець, номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР 2 017078, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №571071 (а.с.10).

12.03.2015 посадовою особою Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює реалізатором, 12.03.2015, о 17:40 годині, знаходячись на робочому місці в магазині «Харчі» по вул. Союзна, 54, й продала двом неповнолітнім дві пляшки пива «Жигулівське-світле», 0,5 л, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с.73).

Згідно з дозволом Управління розвитку підприємництва, торгівлі та послуг Запорізької міської ради №26709, господарську діяльність в приміщенні за вищезазначеною адресою здійснює ФОП ОСОБА_1 (а.с.83). Вищезазначений протокол направлено для розгляду до адміністративної комісії районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, яка 01.04.2015 винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення №18, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с.87). Згідно з листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району №223/05-12 від 06.07.2012, вищевказана постанова набрала законної сили, а сума штрафу сплачена в повному обсязі (а.с.31).

02.08.2016 на адресу Запорізької ОДПІ від ГУ ДФС у Запорізькій області листом №4379/7/08-01-40-00-14 від 27.07.2016 надійшли матеріали перевірки Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відносно ФОП ОСОБА_1 (а.с.100). 08.08.2016 Запорізькою ОДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 08.08.2016 про застосування до неї суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення п.1 ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95ВР від 19.12.1995 у розмірі 6800 гривень (а.с.7)

За результатом адміністративного оскарження означене повідомлення-рішення залишено без змін, скарга ФОП ОСОБА_1 без задоволення (а.с.8-9).

Правомірність вищевказаного податкового повідомлення-рішення є предметом судового розгляду у даній справі. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить із наступного.

З 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків і зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК, контролюючі органи, серед іншого, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 109 ПК, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до положень п. 113.1 ст. 113 ПК, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори. Згідно приписів п. 113.3 ст. 113 ПК, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Наведене свідчить про те, що контролюючі органи, до яких у спірних правовідносинах відноситься відповідач, у своїй діяльності при вирішенні питання про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій й відповідальність платника податків за порушення зако- нодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, повинні керуватися виключно нормами Податкового кодексу України. При цьому на відповідача покладено обов'язок щодо контролю за дотриманням суб'єктами господарювання іншого законодавства, зокрема, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995, що прямо передбачено ч.1 ст. 16 цього Закону, відповідно до якої контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років.У частині 2 ст. 17 вказаного Закону зазначено, що за порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Таким чином, Законом №481/95-ВР запроваджено в імперативній формі заборону на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18-ти років та особам, які не досягли 18-ти років, а у разі її порушення наявність підстав для накладення фінансових санкцій саме на суб'єкта господарювання, а підставою для даного виду відповідальності є доведений факт продажу алкогольних чи тютюнових виробів неповнолітньою особою або неповнолітній особі.

По-перше, як встановлено судом зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в якості нормативного обґрунтування останнього відповідачем зазначено наступне: порушення п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону №№481/95-ВР, відповідальність за яке передбачене абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР, а саме податкове повідомлення-рішення винесено на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України. Водночас, як свідчать матеріали справи, факту продажу неповнолітньою особою пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів (п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону №№481/95-ВР) встановлено не було. В даному випадку має місце доведений факт продажу алкогольних чи тютюнових виробів неповнолітній особі (п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону №№481/95-ВР), проте в оскаржуваному рішенні безпідставно зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 приписів п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону №№481/95-ВР.

По-друге, досліджуючи питання правомірності застосування фінансових санкцій відповідачем саме на підставі копії протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 ПК, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган, а такий обов'язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Водночас, статтею 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів, у розумінні ПК України, є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи. Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України. При цьому, відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.1 ст. 58 ПК, у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно підпункту 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення. При цьому, в п. 58.1 ст. 58 ПК безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення. При цьому, згідно з п. 75.1 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.1. якої фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Відповідно до пункту 80.2., фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Отже, фактична перевірка може бути проведена лише з підстав, передбачених у пункті 80.2. ст. 80 ПК України, а підставою для проведення такої перевірки є оформлення відповідного наказу. Згідно з п. 80.4. ст. 80 ПК, перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до п. 80.5. ст. 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пункт 80.7. ст. 80 ПК України передбачає, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Відповідно до п. 80.10. ст. 80 ПК, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу. Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Таким чином, результати фактичної перевірки можуть бути оформлені лише у вигляді акту перевірки або довідки, щодо яких встановлений чіткий порядок ознайомлення та відміток про наявність заперечень.

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Отже, у разі виявлення територіальним органом доходів і зборів порушень законодавства з питань регулювання обігу підакцизних товарів такий орган за результатами перевірки, проведеної в порядку, передбаченому виключно нормами Податкового кодексу України, зобов'язаний оформити відповідний акт перевірки.

На час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення був чинним Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затверджений наказом Міністерства фінансів України №727, 20.08.2015 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (надалі Порядок №727), відповідно до п. 1 якого, цей Порядок розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України та Митного кодексу України для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків- юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу І Порядку № 727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 2 розділу V Порядку № 727, Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок. Відповідно до п. 5 розділу V Порядку № 727, реєстрація актів (довідок) документальних перевірок здійснюється в єдиному журналі реєстрації актів (довідок) перевірок, який ведеться структурним підрозділом, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу. При цьому в акті (довідці) документальної перевірки на першому аркуші у верхньому лівому куті зазначаються дата реєстрації акта (довідки) документальної перевірки та номер акта (довідки) документальної перевірки, який складається з порядкового номера з єдиного журналу реєстрації актів (довідок) перевірок, коду структурного підрозділу, відповідального за проведення перевірки, коду за ЄДРПОУ або реєстраційного (облікового) номера платника податків.

Проаналізувавши дані положення Порядку суд вважає, що реєстрації в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок підлягають лише акти та довідки, складені за результатами проведених контролюючими органами перевірок.

Положеннями п. 86.8 ст 85 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як суд вбачає зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, останнє прийняте на підставі матеріалів перевірки Заводського ВП ГУНП у Запорізькій області від 12.03.2015, зареєстрованих у Запорізькій ОДПІ за №000051/08-29-40/НОМЕР_2 від 03.08.2016. Проте суд не може погодитися із правомірністю винесення оскаржуваного рішення на підставі матеріалів перевірки Заводського ВП ГУНП у Запорізькій області від 12.03.2015, адже ці матеріали про адміністративне правопорушення не є актом перевірки в розумінні норм Податкового кодексу України. Так, згідно з п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій серед іншого є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Станом на день прийняття оскаржуваного рішення вказаний нормативно-правовий акт чинний, однак суд не може погодитися із правильністю його застосування у спірних правовідносинах, виходячи з такого. Відповідно до п. 10 підрозділу 10 розділу XX ПК України, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.2 ст. 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу, а тому суд вважає, що правових підстав для застосування позивачем ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 «Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» немає, оскільки приписи Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 суперечать нормам Податкового кодексу України, адже з моменту набрання чинності Податковим кодексом України, тобто з 01.01.2011, контролюючі органи приймають виключно податкові повідомлення-рішення та виключно на підставі актів перевірок.

Отже, відповідач, будучи територіальним органом ДФС, реалізовуючи надану компетенцію в сфері контролю за обігом алкогольних напоїв за результатами проведення перевірок в сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, повинен складати лише податкові повідомлення-рішення, які є єдиною та уніфікованою формою прийняття рішень всіма органами ДФС за результатами перевірок законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на ці органи, а єдиною підставою для прийняття таких податкових повідомлень-рішень відповідно до Податкового кодексу України є виключно акт перевірки, яким встановлено порушення у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Приймаючи до уваги, що положення Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, зокрема, про те, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій можуть бути матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів суперечать положенням Податкового кодексу України, що регулюють питання проведення фактичних перевірок та оформлення їх результатів, суд вважає, що постанова Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 застосуванню у спірних правовідносинах не підлягає.

Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідачем акт перевірки про порушення вимог ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР не складався, відповідна перевірка контролюючим органом не проводилась, а застосування до позивача фінансових санкцій на підставі протоколу про адміністративне правопорушення суперечить положенням Податкового кодексу України.

Крім того, як вірно зазначено позивачем, станом на 12.03.2015, такого органу як Заводський ВП ГУНП у Запорізькій області не існувало. Національна поліція України створена Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015, який набув чинності 07.11.2015, тому суд погоджується з позивачем, що даний орган не міг скласти та оформити матеріали перевірки 12.03.2015.

Окрім того, відповідно до пп. 3 п. 1 Розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо згідно із законодавством з питань державної митної справи, податковим та іншим законодавством відповідальним за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

У випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: «С» - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (додаток 10).

Відповідно до додатку 10 Порядку № 1204 підставою для складання податкового повідомлення-рішення форми «С» є виключно акт перевірки, яким встановлено порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем не у спосіб, передбачений нормами ПК України.

При цьому суд не приймає до уваги покликання відповідача на інформаційний лист Вищого адміністративного суду від 28.03.2014 №375/11/14-14 і те, що окремі дефекти форми рішення не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку про протиправність такого рішення, й зазначає, що, по-перше, зміст вказаного листа ВАСУ стосується випадків прийняття контролюючим органом не податкових повідомлень-рішень, а рішень про застосування штрафних санкцій. По-друге, оскаржуване податкове повідомлення-рішення містить цілу низку дефектів, які спотворюють саму суть рішення, а саме: відповідачем зазначено про порушення норми Закону, якого встановлено не було (п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону; податкове повідомлення-рішення прийнято не на підставі акту перевірки, а на підставі матеріалів про адміністративне правопорушення органу, якого на час вчинення адміністративного правопорушення не існувало, й після спливу майже півтора річного терміну з моменту виявлення вчиненого правопорушення. Отже, зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення неможливо встановити зміст порушення законодавства, за яке застосовуються відповідні санкції, а тому таке повідомлення-рішення не може бути визнано правомірним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

При розгляді даної справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цим вимогам відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а отже й наявність підстав для його скасування та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України, присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 1378 гривень (а.с.6а).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області форми «С» № від 08.08.2016 про застосування до фізичної особі-підприємця ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення п.1 ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95ВР від 19.12.1995 у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Присудити на користь фізичної особі-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області судові витрати у розмірі 1378 (однієї тисячі трьохсот сімдесяти восьми) гривень.

ОСОБА_3 може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_3 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш