Справа № 562/30/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чорний І.А.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"10" травня 2017 р. Справа № 562/30/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від "06" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації, в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік протиправною та зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.01.2017 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду з підстав пропущення встановленого законом строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач посилається на те, що про порушення свого права на отрнимання грошової допомоги в належному розмірі йому стало відомо 29 листопада 2016 року з відповіді, що надійшла з УПСЗН Здолбунівської райдержадміністрації, тому саме з моменту отримання цієї відповіді є початок відліку строку звернення до суду.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновків, що позивач пропустив строки звернення до суду, оскільки згідно матеріалів позовної заяви та доданих до неї додатків, про порушення своїх прав, а саме про неповну виплату грошової допомоги, повинен був дізнатися починаючи з 05.05.2016 року, тобто строк звернення до суду сплив 05.11.2016 року .

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Частиною першою статті 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно частини другої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених та наявних доводів.

Відповідно до частини 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, строк виплати разової грошової допомоги щорічно спливає 30 вересня поточного року.

У даній справі суд не з"ясував, коли позивач отримав грошову допомогу в сумі 920 грн., а в матеріалах справи такі докази відсутні.

Вказане свідчить, що висновки суду першої інстанції про обізнаність позивача щодо порушення його прав управлінням соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області зроблені необґрунтовано та безпідставно, а відтак не можуть бути покладені в основу судового рішення та відповідно не можуть бути причиною позбавлення ОСОБА_3 права на доступ до суду.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було правових підстав для висновку про те, що позивачем пропущено встановлений ст.99 КАС України строк для звернення до адміністративного суду.

Більше того, слід зазначити, що відповідно до положень ст.55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч.4 ст.6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно висновків, викладених у п.п.23,25 Рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не досліджено питання початку та закінчення для позивача перебігу строку звернення до адміністративного суду з даним позовом у зв'язку із чим такий прийшов до невірного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, чим фактично позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив право позивача на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому таку слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від "06" січня 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області вул.В.Жука,1,м.Здолбунів,Рівненська область,35705