Справа № 182/6891/16-а(2-а/0182/39/2017)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2017 рокусправа № 182/6891/16-а(2-а/0182/39/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2017 р. в справі № 182/6891/16-а за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця згідно зі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р., зобов'язання УПФУ здійснити з 01.05.2016 р. перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії державного службовця, виходячи із 90% суми заробітної плати заступника голови райдержадміністрації, згідно з довідкою № 156 від 01.12.2016 р., яка видана Нікопольською райдержадміністрацією, з урахуванням 3 рангу держслужбовця, а також проводити індексацію.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у зв'язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 24.04.1999 р. отримує пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» в розмір 90% складових заробітної плати.

10.11.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати з 01.05.2016 р. у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати державних службовців на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 р. № 292, просив провести перерахунок пенсії по схемі посадових окладів згідно із зазначеною постановою.

Листом № К-211-1 від 15.11.2016 р. відповідачем повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії через втрату чинності правовими нормами, які передбачали здійснення перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців через зміну правового регулювання зазначеного питання.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Для правильного вирішення спору у вказаній категорії справ суду в першу чергу необхідно визначити, які саме норми законодавства потрібно застосовувати у вказаних правовідносинах і чи не є зміни, які відбулись в законодавстві, звуженням досягнутих соціальних гарантій певної особи.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що досягнутим правом особи в даному випадку є не факт призначення їй пенсії, а саме наявність у неї права на перерахунок пенсії, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає безпідставним застосування до спірних відносин законодавства, яке діяло на час призначення позивачу пенсії.

Таким чином, при визначенні питання, чи виникло у особи право на перерахунок пенсії, підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними саме на момент виникнення обставин, з якими позивач пов'язує своє право на такий перерахунок.

В даній справі позивач як на підставу для перерахунку пенсії державного службовця посилається на приписи Закону України «Про державну службу», а також постанову Кабінету Міністрів України № 292 від 06.04.2016 р. «Деякі питання оплати праці державних службовців», у зв'язку з чим і застосуванню при вирішенні спору підлягають норми, якими вказані правовідносини регулювались станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Так, статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії, було передбачено що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності 1 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено в редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в новій редакції статті 37-1 Закону України «Про державну службу», а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

В подальшому 2 березня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (далі Закон № 213), відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон № 213 набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, відповідно, пенсії за цим Законом призначенню та перерахунку не підлягають.

Вказані зміни кореспондуються зі змінами, що в подальшому внесені в нормативні акти Кабінету Міністрів України, якими визначався порядок здійснення призначення та перерахунку пенсії держслужбовцям.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Отже, вказана норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» внесено зміни, які застосовуються з 1 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4. З цього часу постанова № 865 не містить норм щодо можливості перерахунку пенсій державним службовцям.

Постановою Кабінету Міністрів України № 292 від 06.04.2016 р. «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» установлено, що мінімальний розмір посадового окладу за групою оплати праці 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, становить з 1 травня 2016 р. - 1723 гривні; затверджено схеми посадових окладів на посадах державної служби розмір надбавок до посадових окладів тощо. Даною постановою не вносились зміни до нормативно-правових актів, які б передбачали право на перерахунок пенсії.

Таким чином, у період часу, з яким позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії як державному службовцю, діюче законодавство не передбачало можливості такого перерахунку саме в порядку Закону України «Про державну службу», оскільки з 1 квітня 2015 року перерахунок пенсії державним службовцям повинен здійснюватись на загальних підставах, тобто відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з чим відмова відповідача є обґрунтованою та правомірною.

З приводу доводів позивача, що при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніше призначеної пенсії необхідно застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, оскільки вони не звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, колегія суддів зазначає, що за приписами Конституції України неможливо звужувати саме досягнуті певною особою соціальні гарантії, а не будь-які існуючі і які не стосуються певної особи. Досягненням же права на перерахунок пенсії, як зазначалось вище, є не момент призначення особі пенсії, як помилково вважає позивач, а безпосередні обставини, з якими законодавство пов'язує саме перерахунок пенсії, оскільки моменти призначення пенсії та виникнення права на перерахунок цієї пенсії не співпадають у часі і можуть регулюватись різними законодавчими актами. Тобто, набуття особою права на пенсію не є одночасним набуттям права на перерахунок цієї пенсії в майбутньому за відсутності до цього відповідних законодавчих підстав.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій держслужбовцям, які відбулись після її виходу на пенсію.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2017 р. в справі № 182/6891/16-а залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2017 р. в справі № 182/6891/16-а за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко