Справа № 168/195/17
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/29/17
Справа № 168/195/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2017 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Островерхої Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про визнання протиправним та скасування п. 4 рішення ОСОБА_4 сільської ради від 02 лютого 2015 року №35/5 в частині встановлення податку на об'єкти нежитлової нерухомості фізичних осіб в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати за 1 кв. м,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить скасувати абзац 3 п.4 рішення ОСОБА_4 сільської ради від 02 лютого 2015 року №35/5 «Про встановлення податку на майно» (далі Рішення № 35/5), в якому встановлено ставку податку на обєкт нежитлової нерухомості фізичних і юридичних осіб в розмірі 1% мінімальної заробітної плати.

Зазначає в позові, що отримав податкове рішення повідомлення, яким визначено йому податкове зобовязання за платежем податок на нерухоме майно за 2015 р. Підставою для сплати вказаного податку є те, що він є власником нерухомого майна, а також Рішення № 35/5. Про вказане рішення не знав, оскільки воно прийняте з порушенням процедури і не було оприлюднено належним чином в офіційних друкованих засобах масової інформації, тому на його підставі ним не може нараховуватись податок за 2015 рік. А оскільки рішення не було оприлюднено до 15 липня 2015 року, то воно може застосовуватись не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Крім того, вважає, що встановлення такого податку було лише рекомендацією органам місцевого самоврядування.

У ході розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги (а.с.48) та просить скасувати п.4 вказаного Рішення № 35/5 в частині встановлення податку на майно, а саме: нежитлової нерухомості фізичних осіб 1 відсоток мінімальної заробітної плати за 1 кв метр, оскільки саме до такої категорії нерухомості відноситься майно ОСОБА_3

Позивач у судове засідання, будучи належно повідомленим, не з'явився.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала уточнений позов, дала пояснення аналогічні наведеним та додала, що, встановлюючи ставки цього податку, сільська рада не враховувала, що село не розподіллено на зони в залежності від типів обєктів нерухомості та їх місця розташування, тому слід було спочатку провести такий поділ, а тоді встановлювати ставки податку. Крім того, законом передбачено розмір ставки податку від 0% до 2% мінімальної заробітної плати, а оскаржуваним рішенням встановлено податок в розмірі 1%. Сума податку, нарахована позивачу 17 000 грн. є непосильною для нього, про існування рішення він не знав, постановою Волинського окружного адміністративного суду задоволено позов позивача і скасовано вказане вище податкове повідомлення рішення. Просить рішення в цій частині скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що оскаржуване рішення приймалось на підставі і в межах ОСОБА_5, було оприлюднено, що підтверджується Постановою Волинського окружного адміністративного суду. Крім того, позивач неодноразово викликався для укладення договору оренди земельної ділянки, на якій перебуває його нерухоме майно, проте не з'являвся, однак в звязку з відсутністю договору він тривалий час не сплачує земельний податок. Крім того позивач здає в оренду вказане майно, отримує доходи, тому може сплачувати податок. Також позивач звернувся з заявою про встановлення йому пільги по сплаті податку, однак цю заяву в подальшому відкликав. Не позбавлений можливості він знову звернутись з такою заявою повторно. Також просить врахувати, що в випадку скасування Рішення, сільська рада не зможе повернути платникам податків отримані кошти. Просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Встановлено, що позивач є власником нерухомого майна склад запчастин площею 1754,5 кв.м за адресою: вул.. Шкільна, 27, с .Буцин Старовижівського району Волинської області (а.с.54).

Оскаржуваним Рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 02.02.2015 р. № 35/5 «Про встановлення податку на майно», а саме: пунктом 4, встановлено ставки податку для обєктів нежитлової нерухомості фізичних осіб 1 відсоток мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр (а.с.17).

Відповідно до вказаного Рішення № 35/5 позивачу надіслано податкове повідомлення рішення, яким визначено податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 р. в розмірі 17095,85 грн. (а.с.7).

Доводи представника позивача про те, що розмір податку, встановленого Рішенням, є завищеним і не відповідає закону, та що встановлення даного податку є лише рекомендацією, на увагу не заслуговують з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України.

ОСОБА_5 України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, статті 265, 266 ПК України викладено в нових редакціях.

Відповідно до п.п. 265.1.1 п. 265.1 ст.265 Податкового кодексу України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до положень п.п. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п. п. 266.5.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (в ред., чинній у 2015 році) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 33 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені пунктом 266.5.1. пункту 265.5 статті 265 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для об'єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Підпунктами 12.3.1-12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Отже, Рішення № 35/5 прийняте належним органом органом місцевого самоврядування в межах наданих йому законом повноважень, розмір податку визначено в межах встановлених законом.

Щодо порушень порядку оприлюднення Рішення № 35/5, на які посилається позивач та його представник, та правомірності в зв'язку з цим нарахування позивачу податку за 2015 р., то з цих підстав податкове повідомлення рішення, адресоване позивачу було скасовано Волинським окружним адміністративним судом, і таким чином порушене право позивача в цій частині відновлено. Позивач також не позбавлений ставити питання щодо правомірності визначення позивачу грошового зобовязання з даного податку за 2016 рік (з підстав порушення порядку оприлюднення Рішення № 35/5) у випадку отримання податкового повідомлення рішення за 2016 р. та за наявності для цього підстав.

Немає також підстав для скасування Рішення в зв'язку посиланням на завищення ставки податку, оскільки розмір податку встановлений Рішенням в межах, визначених законом. Крім того, заявник не позбавлений можливості, за необхідності ставити питання про надання йому пільги зі сплати податку, шляхом звернення до сільської ради.

Слід зазначити, що сам факт введення податку на нерухомість не порушує прав позивача, оскільки це обов'язок сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, покладений на позивача ОСОБА_5 № 71-VІІІ від 28.12.2014р., а наявність чи відсутність порушень під час визначення позивачу податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути вирішене шляхом предявлення іншого позову.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС Україні завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ст. 6 КАС).

Оскаржуване Рішення № 35/5 прав позивача не порушує, вимогам закону відповідає, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 17, 71, 158, 160-163, ч.2 ст. 186 КАС України, ст. 265 Податкового кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про визнання протиправним та скасування п. 4 рішення ОСОБА_4 сільської ради від 02 лютого 2015 року №35/5 в частині встановлення податку на об'єкти нежитлової нерухомості фізичних осіб в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати за 1 кв. м відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 05.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_6