Справа № 826/499/16
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 квітня 2017 року К/800/14055/17

Суддя Вищого адміністративного суду України А.Ф. Загородній,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року

у справі № 826/499/16

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві

про про скасування рішення про анулювання дозволу на міграцію, -

встановив:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_2 , не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, подав касаційну скаргу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про правомірне скасування дозволу на імміграцію в України, що виданий 22.12.2009, з підстав визнання недійсним паспорту ОСОБА_1.

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно положень статті 5 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства отримують посвідку на постійне проживання або посвідку на тимчасове проживання в залежності від підстав ля перебування на території України, які визначені в статті 4 Закону.

Статтею 12 Закону №2491-ІІІ визначені підставі для скасування дозволу на імміграцію. Так, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, зокрема, якщо: з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Судами першої та апеляційної інстанцій, громадянину Грузії ОСОБА_2 було надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки він є онуком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Грузії, яка набула громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» та 11 грудня 2008 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1.

Згідно висновку про результати службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 20.10.2015 №19, оскільки громадянство України сина - ОСОБА_3, стало підставою для оформлення набуття громадянства України його матір'ю - ОСОБА_1, вирішено визнати недійсним та таким, що підлягає знищенню відповідно до пункту 10.4 розділу Х Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України №320, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1089/21401, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, що виданий на ім'я ОСОБА_1.

05 грудня 2015 року тимчасово виконуючим обов'язки начальника Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві затверджений висновок про результати перевірки матеріалів щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянина Грузії ОСОБА_2, яким вирішено прийняти рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», оскільки паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 (його бабусі) визнано недійним.

Враховуючи, що оскаржуване рішення у даній справі було прийнято у зв'язку із скасуванням документа, на підставі якого було видано тимчасову посвідку позивача, суди дійшли висновку про те, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають судовій практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві про про скасування рішення про анулювання дозволу на міграцію.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Вищого адміністративного А.Ф. Загородній

суду України