Справа № 813/441/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року справа № 813/441/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Львіввугілля" в особі ВП шахта "Межирічанська" до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови, -

Встановив:

Державне підприємство "Львіввугілля" в особі ВП шахта "Межирічанська" звернулося з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53221112 від 30.12.2016 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 594 386, 11 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що враховуючи ту обставину, що виконавчою службою не вчинено жодних дій щодо примусового виконання рішення, безпідставним є винесення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Меленчуком В. І. постанови про відкриття виконавчою провадження № 53221112 від 30.12.2016 про стягнення з відокремленого підрозділу шахта "Межирічанська" державного підприємства "Львіввугілля" виконавчого збору в розмірі 594 386, 11 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, подав письмові заперечення на позов, у яких зазначив, що державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання, тому постанова про стягнення виконавчого збору прийнята у межах виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" N1404-VIII (далі Закон N1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Так, згідно із п. 9 ч.1 статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 статті 39 Закону №1404-VІІІ встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VІІІ).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління Львівській області перебувало виконавче провадження з виконання вимоги Червоноградської ОДПІ ДФС у Львівській області №Ю-596-25 від 23.05.2016 року про стягнення з відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» 5943861,07грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що 06.06.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51303333 про стягнення з відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» 5943861,07грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Пунктом 2 цієї постанови запропоновано боржнику виконати вимоги виконавчого документа самостійно у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління Львівській області Меленчуком В.І. 29.12.2016 року прийняв постанову №51303333 про закінчення виконавчого провадження по вимозі Червоноградської ОДПІ ДФС у Львівській області №Ю-596-25 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 5943861,07грн.

29.12.2016 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління Львівській області Меленчук В.І. прийняв постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 51303333.

30.12.2016 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління Львівській області Меленчук В.І. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53221112.

Не погодившись із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 53221112 Державне підприємство "Львіввугілля" в особі ВП шахта "Межирічанська" оскаржило її до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі- Закон №606-ХІV) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону №606-ХІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 статті 28 Закону №606-ХІV встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Відповідно до статті 27 Закону N1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з листом стягувача Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 20.12.2016 встановлено, що заборгованість згідно виконавчого документу відсутня.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

В даному випадку, оскільки боржником вимоги виконавчого документу не виконано у строк для самостійного виконання державним виконавцем 29.12.2016 винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №51303333 та в подальшому 30.12.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53221112.

Предметом оскарження у адміністративній справі №813/441/17 є постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30.12.2016 ВП № 53221112.

При цьому, суд зазначає, що постанова від 29.12.2016 про стягнення виконавчого збору ВП №51303333 є чинною, на час розгляду справи в суді не оскаржувалася та не була скасована.

Частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено обов'язок державного виконавця виносити постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до виконавця виконавчого документа.

Статтею 27 Закону №1404-VIII встановлено вичерпний перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується.

В даній справі такі випадки, які б передбачали можливість не стягнення виконавчого збору, відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є правомірною, а дії органу державної виконавчої служби такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України та частини 3 статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, сукупність вищенаведених, підтверджених документально та встановлених обставин дає суду підстави визнати позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог статті 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору з сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.05.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський