Справа № 295/4057/17
Суддя: Слюсарчук Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/4057/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Cлюсарчук Н.Ф., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
12.04.2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив, з врахуванням уточнень, визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо обмеження йому виплати в повному обсязі нарахованої пенсії, невиплаті її за період з 01 січня 2012 року по 30 березня 2017 року та щодо відмови у перерахунку пенсії з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (щорічної матеріальної допомоги) та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; просив зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області перерахувати та виплачувати йому пенсію з 14.10.2016 року з урахуванням довідки за №01-11/25/2017 від 22 березня 2017 року, виданої головою Апеляційного суду Житомирської області з врахуванням сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань( щорічної матеріальної допомоги) та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження максимальним розміром пенсії та кінцевої дати виплат; просив зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області виплатити нараховану, але не виплачену суму пенсії за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2017 року та зобов`язати виплачувати її в повному обсязі з врахуванням доплати до основного розміру пенсії в розмірі 25%, як інваліду війни ІІ групи.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у лютому 2017 року йому стало відомо про те, що з 01 січня 2012 року ГУ ПФУ в Житомирській області проводить виплату йому пенсії не в повному обсязі.

Також він з`ясував, що при обрахунку розміру його пенсії не було враховано одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 (п`ятидесяти) відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби 32 (тридцять два) роки 02 місяці 06 днів, нараховану за наказом № 92 від 01 листопада 2010 року, хоча її було включено в довідку про додаткові види грошового забезпечення за №5.

15 лютого 2017 року він звернувся з вимогою до пенсійного органу виплачувати пенсію в повному розмірі, з урахуванням виплаченої йому грошової допомоги при звільненні з військової служби, та виплатити йому заборгованість по нарахованій, але безпідставно не виплаченій пенсії з 01.01.2012 року та виплачувати її в повному розмірі без обмеження кінцевої дати виплат. Після отримання відповіді на звернення у березні 2017 року він отримав розрахунок своєї пенсії з часу її призначення і з`ясував, що до складу його додаткових видів грошового забезпечення, із яких йому нараховано основний розмір пенсії, безпідставно не було включено в розрахунок за період з жовтня 2008 року по листопад 2010 року суми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ( щорічної матеріальна допомога) та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби , з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тому, лише в березні 2017 року йому стало відомо про порушення його прав при призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії. А при ознайомленні із роз`ясненнями, викладеними у постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі 21-70/а/15 йому стало відомо, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

28.04.2017 року представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подано до суду письмові заперечення проти позову, в яких останній не погоджуючись з позовом, просив відмовити у його задоволені.

На підставі ст. 183-2 КАС України розгляд справи проводиться у скороченому провадженні, без виклику сторін, які беруть участь у справі, та без проведення судового засідання.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Згідно частини 1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що позивачу з 02 листопада 2010 року Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області було призначено пенсію у розмірі 18192 грн. 90 коп., що складає 86 % від грошового забезпечення. Як інваліду війни 2 групи йому з 01.01.2012 року додатково до пенсії нараховується підвищення у розмірі 25 % від основного розміру пенсії та цільові грошові виплати, як інваліду війни. Проте, вказані кошти лише нараховувалися, але не виплачувалися.

Згідно представлених суду наданих пенсійним органом розрахунків позивачу встановлено, що позивачу дійсно не доплачено за період з 01.01.2012 року до 31.03.2017 року грошові кошти з врахуванням доплати до основного розміру пенсії в розмірі 25%, як інваліду війни ІІ групи.

У відповідності до ч.2 ст.55 Закону України „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Такі ж норми зі спірного питання містяться і у ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за якою суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, і у ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якою нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Щодо перерахунку пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, то при розгляді справи з`ясовано, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 безпідставно до складу додаткових видів грошового забезпечення, з яких має бути нарахований основний розмір пенсії, Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області не включено за період з жовтня 2008 року по жовтень 2010 року суми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань(щорічна матеріальна допомога) та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд вважає такі дії пенсійного органу неправомірними, виходячи з наступного.

Так, частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 7 листопада 2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, з приписів ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слідує, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством , з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Правова позиція з вказаного питання викладена у постановах Верховного Суду України від 20.02.2012 р. у справі №21-430а11, від 14.05.2013 р. у справі №21-125а13, від 06.11.2013 р. у справі №21-350а13, від10.03.2015 р. у справі № 21-70а15, які в силу положень ст.244-2 КАС України є обов`язковими у частині приведення судової практики у відповідність до цих постанов, і також підтверджується рішеннями Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2015 року у справі К/800/64429/14 та від 16 червня 2015 р. у справі К/800/16045/15.

Суд погоджується з доводами позивача щодо відрахування внесків до пенсійного фонду з одноразової допомоги при звільненні з військової служби.

Так, з одноразової грошової допомоги військовослужбовцям при звільненні з військової служби в обов`язковому порядку проводилися відрахування внесків до пенсійного фонду в централізованому порядку до 1 січня 2011 року не залежно від бажання військовослужбовця. І лише з прийняттям постанови Кабінетом Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170 сплата внесків з одноразової допомоги була припинена відповідно до п.2 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зазначена постанова вступила в дію з 1 січня 2011 року.

Тобто з 1 січня 2011 року такі внески не сплачуються, а нарахування допомоги при звільненні ОСОБА_1 було здійснено в 2010 році, і на той час постанова №1170 не діяла.

З представленої суду довідки Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області №31 від 04.04.2017 року вбачається, що суми додаткових видів грошового забезпечення нараховано, всі виплати і внески сплачено належним чином.

Щодо обмежень розміру пенсій, то слід зазначити, що Конституційний Суд України в п.4 свого рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 (Справа N 1-21/2005 ) роз`яснив, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Такі ж правові висновки щодо реалізації права на соціальний захист та необхідність додаткових гарантій були викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг та компенсацій.
Виходячи з викладеного, правовий статуспозивача, як пенсіонера, після набрання чинності змін до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не регулюється ним, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не може розповсюджуватися на пенсіонерів, яким пенсія призначена до вступу у силу цього Закону.

Крім того, дія ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження пенсії максимальними розміром не розповсюджується на пенсіонерів, яким пенсія призначена до 1 жовтня 2011 року, що прямо передбачено нормами Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». І саме у п.2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень зазначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

В той самий час, посилання пенсійного органу на зміни, передбачені у п.7 ст.43 Закону України „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб , за якими тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (на даний час до 31.12.2017 року) розмір пенсії не може перевищувати 10740.00 грн. є безпідставними, тому що дія вищевказаної статті не розповсюджується на пенсіонерів, яким пенсія призначена до 1 січня 2016 року, і це прямо передбачено нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». У п.2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень зазначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії, застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 1 січня 2016 року.

Щодо доводів пенсійного органу про необхідність звернення позивача до Житомирського обласного військового комісаріату, то вони є безпідставними, оскільки фінансування такої структури, як Військовий місцевий суд Житомирського гарнізону в силу особливостей його правового статусу проводилося через Державну судову адміністрацію України, а не через військові частини Міністерства Оборони України. Це ж підтверджується і представленою позивачем довідкою Житомирського обласного військомату.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому, відповідач не довів суду правомірності своїх дій та рішень.
Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
На підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхсімей», керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 17, 71, 160-163, 183-2, 244-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо обмеження йому виплати в повному обсязі нарахованої пенсії, невиплаті її за період з 01 січня 2012 року по 30 березня 2017 року та щодо відмови у перерахунку пенсії з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (щорічної матеріальної допомоги) та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 14.10.2016 року з урахуванням довідки за №01-11/25/2017 від 22 березня 2017 року, виданої головою Апеляційного суду Житомирської області з врахуванням сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (щорічної матеріальної допомоги) та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження максимальним розміром пенсії та кінцевої дати виплат.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області виплатити нараховану, але не виплачену суму пенсії за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2017 року та зобов`язати виплачувати її в повному обсязі з врахуванням доплати до основного розміру пенсії в розмірі 25%, як інваліду війни ІІ групи.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н.Ф. Слюсарчук