Справа № 448/546/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/546/17
Провадження № 2-а/448/57/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.05.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Рушеляк Г.С.,

за участю представника позивача Хомяк Є.Л.,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Палестини ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача 03.05.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин Палестини ОСОБА_2 - відповідач у справі 01.05.2017року о 16 год. 20 хв. був затриманий в пункті пропуску «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, під час прийому-передачі з території Республіки Польща до України представниками Прикордонної Варти Республіки Польща на підставі Угоди про реадмісію осіб, за незаконний, поза пунктом пропуску, перетин державного кордону України до Республіки Польща в районі 534-535 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Малнів».

Зазначає, що за результатами зясування обставин даного правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України законним шляхом, а саме 19.03.2016року через авіаційний пункт пропуску «Бориспіль» з метою навчання у Сумському державному університеті та був документований посвідкою на тимчасове проживання на території України терміном дії до 12.04.2017року. Після закінчення підготовчих курсів відповідач у звязку із відсутністю коштів необхідних для оплати за навчання покинув навчання та вирушив до м. Києва з метою пошуку роботи. 14.04.2017року відповідача було затримано працівниками Соломянського РВ ГУ ДМСУ м. Києва за порушення правил перебування іноземців за ч.1 ст.203 КУпАП та відносно останнього було прийнято рішення про примусове повернення за межі України та зобовязано його покинути територію України у термін до 26.04.2017року та проставлено заборону вїзду на територію України терміном на три роки. Однак, відповідач не виконав законних вимог компетентних уповноважених органів України та не покинув територію України у вказаний строк, а вирішив незаконно потрапити на територію Німеччини в пошуках кращих умов життя.

Стверджує, що підставами вважати, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від самостійного виїзду за межі України і спробує повторно незаконно перетнути ДКУ є: відсутність законних підстав, які дають право перебувати на території України; невиконання законних вимог компетентних державних органів України, відсутність на території України родинних звязків, відкритий намір потрапити в країни Західної Європи незаконним шляхом.

З огляду на вищенаведене, просить суд примусово видворити відповідача за межі території України та затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, подав до суду клопотання, в якому просить затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч.4 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом субєкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин Палестини ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель м.Іскака Палестина відповідач у справі, 19.03.2016 року законним шляхом потрапив на територію України через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» на підставі закордонного паспорту громадянина Палестини НОМЕР_2 з метою навчання у Сумському державному університеті.

Управлінням ДМС України у Сумській області відповідачу було видано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 на строк до 12.04.2017року.

В подальшому, після закінчення терміну дії даної посвідки, а саме 14.04.2017року відносно відповідача ГУДМС України у м.Києві винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення ним правил перебування іноземців, оскільки останній проживав за недійсними документами, термін дії яких закінчився 12.04.2017року.

Цього ж дня, а саме 14.04.2017року Соломянським РВ ГУ ДМСУ в м. Києві згідно з вимогами ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобовязано його покинути територію України у термін до 26.04.2017 року.

Однак, вказане рішення про примусове повернення за межі України відповідачем самостійно у визначений строк виконано не було.

Більше того, 01.05.2017 року відповідач ОСОБА_2, спільно з громадянином Іраку ОСОБА_10, здійснив незаконний перетин державного кордону України з Республікою Польща поза пунктом пропуску через державний кордон України в напрямку 534 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби «Малнів» Мостиського прикордонного загону, що на території Мостиського району Львівської області, однак був затриманий представниками Прикордонної Варти Республіка Польща та 01.05.2017 року о 16.20 год. у встановленому порядку в рамках Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб переданий представникам Державної прикордонної служби України.

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 04.05.2017року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3 400 гривень.

Як вбачається із пояснень сторін та матеріалів справи, із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідач не звертався.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 01.05.2017 року; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.05.2017року; рапортом начальника відділу прикордонної служби «Малнів» Парфьонов О.В. від 01.05.2017року; копією закордонного паспорту громадянина Палестини ОСОБА_2 НОМЕР_2; копією письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 від 02.05.2017року; копією протоколу ГУДМСУ у м. Києві про адміністративне правопорушення ПР МКМ 083301 від 14.04.2017року; копією постанови ГУДМСУ у м. Києві про накладення адміністративного стягнення ПН МКМ 083301 від 14.04.2017року; копією рішення ГУДМСУ у м. Києві про примусове повернення відповідача за межі України від 14.04.2017 року; копією постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 14.04.2017 року.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.183-7 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконно перетнув державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску, беручи до уваги відсутність у відповідача законних підстав, які дають право перебувати на території України, постійного місця проживання та законного джерела існування на території України, близьких родичів, дозволу на працевлаштування тощо, враховуючи наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача за межі території України, яке відповідачем в добровільному порядку не виконано, суд вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься і в подальшому від самостійного та добровільного виконання рішення про повернення за межі території України, що тягне за собою наслідки, передбачені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а саме примусове видворення за межі України.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України судом не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Пунктом 3 частини 2 ст.183-7 КАС України передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень, зокрема, затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно ч. 7 ст.183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Враховуючи усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для примусового видворення відповідача за межі території України, а також затримання його з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 256 КАС України дану постанову, як вважає суд слід звернути до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, 30, 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 163, 183-7, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Палестини ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, - за межі території України.

Затримати громадянина Палестини ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його ідентифікації та примусового видворення за межі території України, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б.Білоус

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус