Справа № 22-а-11309/08
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2011 р.Справа № 22-а-11309/08

Категорія:8.2.6Головуючий в 1 інстанції: Клепай З.В.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Потапчука В.О.,

- ОСОБА_1,

при секретарі - Журкіній І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в м.Нова Каховка Херсонської області на постанову Господарського суду Херсонської області від 16 жовтня 2008 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс»до Державної податкової інспекції в м.Нова Каховка Херсонської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Компанія «Югтранс»звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до ДПІ в м.Нова Каховка Херсонської області та згідно з уточненими позовними вимогами просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача від 14.05.08р. №/1 та частково незаконним повідомлення - рішення №/0 в сумі донарахування податку на прибуток - 32168 грн. та 16084 грн.

Постановою Господарського суду Херсонської області від 16 жовтня 2008 року задоволено позов ТОВ «Компанія «Югтранс»

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції ДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони були повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, про що є докази в матеріалах справи: ТОВ «Компанія «Югтранс» та ДПІ в м.Нова Каховка Херсонської області сповіщені згідно поштових повідомлень про вручення (а.с. 197, 198), представники до суду не прибули та причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів порадившись на місці ухвалила слухати справу за відсутністю незявившихся сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 та п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведеної працівниками ДПІ перевірки господарської діяльності позивача складено відповідний акт №541/230-3174077 від 07.05.08р., на підставі якого ДПІ у м. Нова Каховка прийнято податкові повідомлення-рішення: від 14.05.2008р. №/0, що визначає суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 290601,00грн. та за штрафною санкцією 145301,00грн.; від 14.05.08р. №/1 - податок на прибуток в розмірі 32168,00грн. та штрафну санкції 16084,00грн. перевіркою встановлено, що ТОВ «Компанія «Юггранс»за період з грудня 2006 року по червень 2007 року укладено письмові договори найму (оренди) транспортних засобів з фізичними особами та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності та згідно вказаних договорів підприємство виступає як наймач.

Отже прийняті податкові повідомлення-рішення: №/0 про донарахування суми податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 435902,00 гривень, в тому числі 290601,00 грн. основний платіж та 145301,00 грн. - штрафні санкції; податкове повідомлення-рішення №/0 про донарахування суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 96371,00 грн., в тому числі 63567,00 грн. основний платіж та 32804,00 грн. штрафні санкції.

З матеріалів проведеної перевірки вбачається, що всі вищезазначені договори найму транспортних засобів, укладені ТОВ «Компанія «Югтранс»з фізичними особами нотаріально не посвідчені.

Згідно акту проведеної перевірки зазначено, що в позивачем порушено пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно якого до складу валових витрат не належать будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунками, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення яких і зберігання передбачено правилами ведення податкового обліку.

Тобто ТОВ «Компанія «Югтранс»до складу валових витрат за період з 01.01.07 року по 30.06.2007 рік, віднесені витрати, що не підтверджені відповідними документами бухгалтерського та податкового обліку, на суму 128706грн.

Податковий орган дійшов такого висновку з огляду на приписи на ст. 799 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичних осіб підлягає нотаріальному посвідченню.

В акті перевірки вказані договори оренди з фізичними особами від 19.12.2006 року зі ОСОБА_2 - 4 автобуси; від 28.03.2007 року з ПП ОСОБА_3 - 1 автомобіль; від 28.03.2007 року з ПП ОСОБА_4 - 1 автомобіль; від ] 14.06.2007 року з ПП ОСОБА_5 - 1 автомобіль; від 20.07.2007 року з ПП ОСОБА_6 - 1 автомобіль; від 20.07.2007 року з ПП ОСОБА_7 - 1 автомобіль; від 14.06.2007 року з ПП ОСОБА_8 - 1 автомобіль.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не надано належної правової оцінки тому факту, що договір оренди транспортного засобу від 19.12.2006р. №3 укладено ТОВ «Компанія «Югтранс»саме з фізичною особою ОСОБА_2 а не суб'єктом підприємницької діяльності.

Колегія суддів вважає, що обовязок доказування того, що ОСОБА_7 є приватним підприємцем та нотаріальне посвідчення відповідного договору непотрібно покладено саме на позивача для підтвердження правомірності включення витрат на оренду за цим договором до валових витрат.

Колегія суддів наголошує на тому, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові посилаючись на приписи ст.ст. 50, 51, 52 ЦК України зробив невідповідні такому посиланню висновки з огляду на предмет доведення у справі, а саме що до суб'єктів господарської діяльності фізичних осіб-підприємців застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, а значить підприємці по своєму статусу прирівнюються до юридичних осіб. Тому, нотаріальне посвідчення договорів найму між юридичною особою та підприємцем не підлягає посвідченню нотаріально. Таким чином, на думку суду першої інстанції, оскільки договори оренди транспортних засобів укладені між позивачем та приватними підприємцями (згідно свідоцтв про реєстрацію приватних підприємців - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6О.), а не цими особами громадянами, тому на взаємовідносини сторін розповсюджуються норми Господарського кодексу України і нотаріальне посвідчення договорів оренди не обов'язкове, а може бути здійснено за домовленістю сторін.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає за необхідне наголосити на приписах ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України згідно яких вбачається, що до відносин оренди майна у сфері господарювання застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином згідно з ч.4 ст.203, ст.204, ч.1 ст.209, ст.799 Цивільного кодексу України договір найму (оренди) транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає вчиненню у письмовій формі та нотаріальному посвідченню.

Отже, висновок суду першої інстанції що на договори оренди транспортних засобів, укладені між позивачем та фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності, розповсюджуються лише норми Господарського кодексу України і нотаріальне посвідчення договорів оренди не обов'язкове не відповідає нормам ст.ст. 203, 204, ч.1 ст.209, ст.799 ЦК України, ст.ст.179, 180, 283 ГК України та є таким, що суперечить наявним у справі матеріалам.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

За змістом ч.2 ст.173 ГК України основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Згідно з ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а інша сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, яка визначає істотні умови укладання господарських договорів передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Приписами ст.799 ЦК України встановлено правило, згідно з яким, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.4 ст.203, ст.204, ч.1 ст.209, ст.799 ЦК України договір найму (оренди) транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає вчиненню у письмовій формі та нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Слід наголосити на тому, що згідно приписів ч. 2 ст.215 ЦК України вбачається, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Щодо ненадання належної оцінки відомостям, які взяті відповідачем із листа №8/3-453 від 15.04.08р. від ВАТ «Херсонавтотранс»слід зазначити, що перевіркою правильності визначення валового доходу ТОВ «Компанія «Югтранс»за період з 01.07.2004р. по 30.06.2007р. встановлено, що валовий дохід товариства за 2006 рік склав 362600,00грн. згідно наданих позивачем декларацій з податку на прибуток, а саме: декларація з податку на прибуток за 2006 рік №36098 від 09.02.2007р.; декларація з податку на прибуток за І кв. 2008 р. №8059 від 11.04.2008р. з уточненнями за 2006 рік.

Як вбачається з декларації ТОВ «Компанія Югтранс»з податку на прибуток за І кв. 2008 р. № 8059 від 11.04.2008р. та уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань (у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 11.04.2008р.) платником податків самостійно визначено обсяги валового доходу на 2006 рік в розмірі 362600,00грн.

Таким чином висновок ДПІ щодо встановлення валового доходу позивача за 2006 рік склав 362600,00грн. є цілком обґрунтованим, оскільки ґрунтується на документах податкової звітності підприємства.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на таму, що посилання суду першої інстанції при вирішенні спору на наказ ДПА України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість»від 18.08.2005р. №350 є помилковим, оскільки предметом його регулювання є порядок проведення перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ.

В той же час наказ ДПА України «Про затверджений Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації документальних перевірок юридичних осіб»від 11.10.2005р. №441 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не містить вказаних положень щодо зустрічних перевірок платників податків. При цьому слід зазначити, що обов'язок проведення зустрічної перевірки покладається на той податковий орган, в якому на обліку знаходиться платник податків. В даному випадку ВАТ «Херсонавтотранс»знаходиться на обліку в ДПІ у м. Херсоні.

Щодо того, що донарахування відповідачем проводились лише за 1 півріччя 2007 року, яке закінчується 30.06.07р., та таким чином відповідач неправомірно у своєму акті врахував показники не лише періоду, що перевірявся, але і наступних періодів колегія суддів наголошує на наступному.

Відповідно до пп.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-ІІІ встановлено, що податковий орган має право самостійно саме визначити суму податкових зобов'язань платника податків, але не встановлювати перевіряємий період, та у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Як вбачається з матеріалів перевірки, відповідачем визначено ПДВ ТОВ «Компанія «Юггранс»за період з 01.01.2007р. по 30.06.2007р. в розмірі 63567,00грн.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивачем не надані документи первинного бухгалтерського обліку витрат позивача за орендну плату по договорам найму транспортних засобів. Відповідно до наданих позивачем квитанцій до прибуткового касового ордера за всіма договорами найму розрахунок за орендну плату здійснює не ТОВ «Компанія «Югтранс», а фізична особа, що надає транспорт в оренду.

Слід додати, що позивачем порушено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування, затверджені наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, наказом Мінтраспорту України від 18.12.2003 N 136/985, а саме в частині здійснення діяльності без отримання ліцензійних карток, які додаються до ліцензії з надання послуг з перевезення пасажирів. Зазначене підтверджується листом територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Херсонській області від 17.09.2008р. №22/1-02-2844.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування; Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Отже ТОВ «Компанія «Югтранс»не надано належних доказів у підтвердження тих обставин, на які воно посилається в обгрунтування заявлених вимог щодо визнання незаконними рішень ДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а саме не доведено обставину щодо не обовязкового нотаріального посвідчення договорів оренди транспортних засобів, укладених з фізичними особами-підприємцями, які у своїй діяльності використовують такий транспорт.

З огляду на зазначене складені податкові рішення є правомірними, оскільки не спростована їх відповідність законодавству та обставинам встановленим за фактом перевірки, які в свою чергу доведені ДПІ належними доказами у відповідності до приписів ст. 70 та ч.2 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином податковий орган довів належними доказами існування обставин, якими він обґрунтовує заперечення проти задоволення позовних вимог, які в свою чергу є безпідставними з огляду на недоведеність обставин на яких позивач їх грунтує та невідповідність їх у взаємоповязаності з передбаченими чинним законодавством обставинами щодо визначення порядку віднесення витрат підприємства до складу валових витрат, лише за умови дотримання якого та відповідного підтвердження такого дотримання можливо стверджувати про належне виконання обовязків платника податків.

Отже судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Нова Каховка Херсонської області на постанову Господарського суду Херсонської області від 16 жовтня 2008 року задовольнити.

Постанову Господарського суду Херсонської області від 16 жовтня 2008 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс»до Державної податкової інспекції в м.Нова Каховка Херсонської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс»до Державної податкової інспекції в м.Нова Каховка Херсонської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в протягом 20 днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: /ОСОБА_11/

Суддя: /ОСОБА_12/

Суддя: /ОСОБА_1/