Справа № 2-а-11834/09/1570
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Категорія:8.2.3

Головуючий в 1 інстанції: Колесниченко О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача –судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря – Криульової А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одесі на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фотопівденьконтракт»до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одесі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі, ДПІ у Приморському районі м. Одеси , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду від 26.08.2010 року –скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеса 22.07.2009 року було проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку звітної декларації з податку на додану вартість ТОВ «Фотопівденьконтракт» поданої за червень 2009 року 20.07.2009 р. №170603, на підставі якої був складений акт від 22.07.2009 р. № 9303/15-ч.

Зазначеною перевіркою було виявлено, що ТОВ «Фотопівденьконтракт»при складанні декларації з податку на додану вартість за червень 2009 року до складу податкового кредиту включило податкові накладні, які були виписані його контрагентами у попередніх податкових періодах, а саме в березні 2009 року, що є порушенням порядку

бюджетного відшкодування, встановленого п.п. 7.2.6 п. 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) врегульовано Законом України «Про податок на додану вартість» (надалі Закон про ПДВ).

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону про ПДВ бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення, отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Підпунктом 7.4.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суд дійшов правильного висновку, що вищезазначеною правовою нормою п.п. 7.2.6 передбачено право (а не обов’язок) платника податку на можливість включення сум до податкового кредиту без податкових накладних, та обумовлено зазначене право поданням скарги.

Згідно із п. 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 3 квітня 1997 року податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду.

Крім того, п. 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено порядок визначення податкового кредиту виходячі із договірної вартості товару і не визначено періоду за який податкові накладні повинні бути включені до складу податкового кредиту.

При цьому, нормами Закону України «Про податок на додану вартість»не визначено періоду включення податкових накладних до складу податкового кредиту.

Тому колегія суддів вважає правильнми висновок суду першої інстанції, що відповідно до положснь пп. 7.5.1 ст. 7 Закону датою виникнення права позивача на податковий кредит є дата фактичного отримання ним податкових накладних. При цьому суд обґрунтовано зазначає, що якщо на дату викнення права на податковий кредит, позивач не скористався реалізацією свого права на отримання податковою кредиту він це право не втрачає. Тобто, позивач має право самостійно приймати рішення щодо реалізації свого права на податковий кредит у майбутніх періодах.

Оскільки ч. З ст.1 Закону України «Про систему оподаткування»№ 1251-ХП від 25 червня 1991 року визначено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування, а в Законі України «Про податок на додану вартість»не визначено дату включення податкових накладних до складу податкового кредиту, суд вважає, що адміністративний позов ТОВ «Альянс-Жилстрой»повинен бути задоволений в повному обсязі.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з посиланням суду на те, що позивачем суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту у тому звітному періоді, в якому вони були отримані, оскільки включення таких даних позивачем без наявності податкових накладних були би безпідставним, оскільки право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної - єдиного документа первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить в собі суму податку на додану вартість, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні відповідачем фактичних обставин справи і норм матеріального права.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.254 КАС

України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одесі –залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фотопівденьконтракт»до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одесі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий:

Судді: