Справа № 465/1752/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.04.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції, головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Мончак Олександри Богданівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення., -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №21/151 від 11.10.2016 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Мончак Олександрою Богданівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 96 КУпАП, а справу відносно ОСОБА_1 закрити.

В адміністративному позові в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові взагалі не вказано які саме неправдиві відомості ОСОБА_1 вніс у вказану декларацію, одночасно позивач покликається на те, що в декларації про початок будівельних робіт взагалі відсутні графи, де б зазначалось про цільове призначення земельної ділянки і про те до якої зони відповідно до генерального плану місцевості вона відноситься. Додатком 5 до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», встановлено форму Декларації про початок будівельних робіт, і в ній відсутні графи для вказання цільового призначення земельної ділянки та для вказання зони, в якій відповідно до генерального плану знаходиться земельна ділянка. Тобто, виходячи з вказаного аналізу ОСОБА_1 фізично не міг у вказану декларацію про початок будівельних робіт внести неправдиві відомості про цільове призначення земельної ділянки та про те в якій зоні відповідно до генерального плану вона перебуває, оскільки внесення таких відомостей в декларацію не передбачене законодавством.

Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про слухання справи у їх відсутність, заяву підтримали повністю, просили її задоволити.

Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заперечення проти позову, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю. Зазначив, що працівники Державної архітектурно-будівельної інспекції України діяли виключно у порядку та спосіб визначений законодавством України.

Відповідач головний інспектор будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Мончак Олександра Богданівна в судове засідання не прибула, причин неприбуття не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена.

Оскільки відповідно до п. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у зв'язку з цим суд вважає, що справу слід слухати у відсутності відповідача головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Мончак Олександри Богданівни на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2016 року посадовими особами структурного підрозділу відповідача у Львівській області головним інспектором будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Павловим Юрієм Олександровичем та головним інспектором будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Леськівим Андрієм Ярославовичем у присутності представника замовника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (нот. дов. від 15.06.2016р. реєстр №1155), відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 року №976, направлення для проведення позапланової перевірки від 30.08.2016 року №1368/16-пз та вимоги Львівської місцевої прокуратури №1 від 29.07.2016 року №(14-39)4247вих.-16 вх. реєстр.№1013/16/2-410 від 01.08.2016 року, була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1, АДРЕСА_1, а саме було проведено перевірку об'єкта будівництва - «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2».

За результатами перевірки встановлено, що позивачу, як замовнику будівництва Департаментом ДАБІ у Львівській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2» від 03.02.2016 за № ЛВ 87. Категорія складності - ІІІ.

Під час перевірки встановлено, що позивач здійснює будівництво об'єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2».

На об'єкті виконуються будівельні роботи з монтажу фундаментних блоків 2-ої секції та виконуються роботи з мурування зовнішніх стій 4-го поверху 1-ої секції зазначеного об'єкту будівництва.

Довіреною особою позивача ОСОБА_5 під час перевірки представлено перелік документів, відповідно до яких внесено відомості в декларацію, а саме: проектну документацію розроблену ТзОВ «Фірма «Інтербуд» (); наказ на призначення відповідального за проведення проектних робіт № 01/11/19-2 від 02.11.2015р., яким призначено головного інженера проекту ОСОБА_6, кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_1; наказ на призначення авторського нагляду № 01/11/15-2 від 15.12.2015р., яким призначено головного інженера проекту ОСОБА_6 кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_1; кваліфікаційний сертифікат особи, що здійснює технічний нагляд ОСОБА_7, сертифікат НОМЕР_2; експертизу проекту проведену філією ДП «Укрдержбудекпертиза» у Львівській області, експертний звіт від 15.12.2015 року №14-4560-15, , головний експерт ОСОБА_8, АЕ №000010 від 21.05.2012р.; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані відділом містобудування та архітектури Пустомитівської районної державної адміністрації від 09.10.2015р. № 209-14/20; договір оренди земельної білянки № 04:07:458:00124 від 23.02.2007р. з Зимноводівською сільською радою (кадастровий номер НОМЕР_3); витяг з земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 05.10.2015р.; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №36 від 13.04.2016р. (об'єкт нерухомого майна - земельна ділянка).

За результатами вказаної перевірки було складено Акт №1368/16 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.09.2016 року.

Як зазначено у вказаному Акті перевірки, за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1, як замовнику будівництва Департаментом ДАБІ у Львівській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2», від 03.02.2016 року за №ЛВ 87. Категорія складності об'єкта - ІІІ. Також під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 здійснює будівництво об'єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2». Також в Акті перевірки вказано перелік документів, на підставі яких внесено дані в декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2».

Також у вказаному Акті перевірки вказані порушення, які буди виявлені за результатами перевірки, а саме:

Об'єкт будівництва, а саме багатоквартирний житловий будинок, а саме секція А, на АДРЕСА_2, знаходиться на відстані 8 метрів від краю будинку по осі Д секції А до лінії електропередач потужністю 10кВт, охоронна зона якої, відповідно до таблиці 8.5а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», становить 10м по обидва боки від крайніх проводів, внаслідок чого недобудований будинок знаходиться в охоронній зоні вказаної лінії електропередач, що є порушенням п.8.23* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Будівельні роботи на об'єкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2» здійснюються на земельній ділянці наданій замовнику на правах оренди.

Відповідно до п.16 договору оренди земельної ділянки №04:07:458:00124 від 23.02.2007 року укладеного між Зимноводівською сільською радою та замовником будівництва ОСОБА_1, цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального житлового будівництва.

Таким чином замовником ОСОБА_1 внесені недостовірні дані в декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2» зареєстрованій Департаментом ДАБІ у Львівській області за №87 від 03.02.2016 року, що є порушенням ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також встановлено, що відповідно до генерального плану с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, затвердженого рішенням сесії Зимноводівської сільської ради від 29.05.2012 року №315, земельна ділянка на якій проводиться будівництво вищевказаного об'єкту відноситься до зони садибної забудови, що є порушенням п.п.3 п.24 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт» від 13.04.2011 року №466 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року №747.

За результатами вказаної перевірки відносно ОСОБА_1 по факту виявлених порушень був також складений протокол №1368/16-2 про адміністративне правопорушення від 06.09.2016 року за ч.8 ст. 96 КУпАП.

В подальшому 11.10.2016 року головним інспектором будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Мончак Олександрою Богданівною за результатами розгляду Акту перевірки від 06.09.2016 року №1368/16 та протоколу про адміністративне правопорушення від 06.09.2016 року №1368/16-2 була винесена Постанова №21/151 по справі про адміністративне правопорушення від 11.10.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП та було накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно із частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України, справу адміністративної юрисдикції визначено, як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 КАС України принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу.

Частиною 8 ст. 96 КУпАП встановлено відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів III категорії складності тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України.

Згідно зі статтями 69, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ст. 7 КУпАП вказують на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

По своєму призначенню адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд виходить з того, що при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення адміністративний протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновками експерта, речовими докази, фотоматеріали, т. і.).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП в протоколі про притягнення про адміністративне правопорушення поряд з іншими відомостями зазначаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол має бути підписаний такою особою, у разі відмови від підписання протоколу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. та такій особі при складенні протоколу роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Судом встановлено, що Департаментом ДАБІ у Львівській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2», від 03.02.2016 року за ЛВ 87. Категорія складності - ІІІ.

У графі декларації щодо використання земельної ділянки вказано Договір оренди № 04:07:458:00124 від 23.02.2007р. кадастровий номер НОМЕР_3.

Відповідно до п. 1 вказаного договору оренди, який визначає предмет самого договору, - орендодавець, Зимноводівська сільська рада, надає, а орендар, ОСОБА_1, приймає в строкове платне користування земельну ділянку, для розміщення житлового комплексу, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Зимна Вода, вул.Тичини, 2. А відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» виключно орендодавець, а в нашому випадку це - Зимноводівська сільська рада, наділений правом вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Одночасно відповідачі не наділені повноваженнями щодо контролю за дотриманням земельного законодавства, а також не є уповноважені від імені Зимноводівської сільської ради вимагати від ОСОБА_1 дотримуватись використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до п.16 вказаного договору оренди земельної ділянки цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального житлового будівництва.

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік категорій земель, відповідно до якого землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

І як вбачається з вказаного переліку такої самостійної категорії земель за цільовим призначенням земельної ділянки, як землі індивідуального житлового будівництва, не існує.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 року за № 548, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 року за № 1011/18306, землі індивідуального житлового будівництва (згідно з Класифікацією - це землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Код КВЦПЗ 02.01) є видом використання земельної ділянки в межах категорії земель житлової та громадської забудови, так само як і землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (Код КВЦПЗ 02.03). А відповідно до ч.5 ст.20 Земельного Кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Таким чином, якщо земельна ділянка була надана для розміщення об'єкта чи для використання в межах будь якої категорії відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, але там буде розташований інший об'єкт чи вона використовується по іншому, але в межах тієї категорії, що була першочергово надана, то використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в цьому випадку відсутнє.

Тобто, як вбачається з викладених норм законодавства орендодавець - Зимноводівська сільська рада та орендар - ОСОБА_1 самостійно визначили вид використання вказаної земельної ділянки, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови, відповідно до предмету вказаного договору оренди - для розміщення житлового комплексу, хоча попередній вид використання земельної ділянки міг бути для індивідуального житлового будівництва, але новий користувач земельної ділянки ОСОБА_1 вправі був в межах цільового призначення даної категорії земель для житлової та громадської забудови вибрати на своє бачення такий вид використання вказаної земельної ділянки, як для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (Код КВЦПЗ 02.03). Тому жодного порушення щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в даному випадку не має.

Судом враховуються обґрунтування позовних вимог про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки в матеріалах справи є наступні докази: погодження Відділом містобудування та архітектури Пустомитівської РДА містобудівного обґрунтування та погодження місця розташування житлового комплексу в АДРЕСА_2 від 06.12.2005 року за № 591; погодження Відділом містобудування та архітектури Пустомитівської РДА містобудівного обґрунтування та погодження місця розташування житлового комплексу в АДРЕСА_2 від 28.12.2006 року за № 1016; рішення Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області «Про затвердження містобудівного обґрунтування розташування земельної ділянки для будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_2 на умовах оренди в с. Зимна Вода, та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки» від 22.01.2007 року за № 150; рішення Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області «Про погодження проекту відведення земельної ділянки ПП ОСОБА_1 під розміщення житлового комплексу» від 15.02.2007 року за № 166; договір оренди земельної ділянки від 23.07.2007 року, згідно предмету якого позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, для розміщення житлового комплексу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-015 від 05.10.2015 року; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 36 від 25.02.2016 року; з яких вбачається, що цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, для розміщення житлового комплексу.

Крім того, у відповідності до проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, який був затверджений рішенням Зимноводівської сільської ради №166 від 15.02.2007 року, вказана земельна ділянка відводилась саме для розміщення житлового комплексу.

Щодо твердження про те, що відповідно до генерального плану с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, затвердженого рішенням сесії Зимноводівської сільської ради від 29.05.2012 року №315, земельна ділянка на якій проводиться будівництво вищевказаного об'єкту відноситься до зони садибної забудови, що є порушенням п.п.3 п.24 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт» від 13.04.2011 року №466 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року №747, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

ОСОБА_1 у 2005 році було подано на розгляд Відділу містобудування та архітектури Пустомитівської районної державної адміністрації Містобудівне обґрунтування для розміщення житлового комплексу у с. Зимна Вода Пустомитівського району.

За результатами розгляду Містобудівного обґрунтування Начальником Відділу В.Ващуком було надіслано ОСОБА_1 лист № 591 від 06.12.2005 року .

28.12.2006 року начальником Відділу містобудування та архітектури Пустомитівської РДА скеровано ОСОБА_1 лист № 1016, яким погоджено представлене містобудівне обґрунтування розташування житлового комплексу та висловлено відсутність заперечень щодо відведення для цих потреб земельної ділянки площею 2,8820,00 га. Також вказаним листом роз'яснено ОСОБА_1 послідовність дій для отримання дозвільних документів на будівництво.

Рішенням Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 150 від 22.01.2007 року затверджено містобудівне обґрунтування розташування земельної ділянки для будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_2 на умовах оренди в с. Зимна Вода та надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 2,882 га.

Рішенням Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 166 від 15.02.2007 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення житлового комплексу ОСОБА_1 на території Зимноводівської сільської ради, передано в оренду земельну ділянку площею 2,682 га терміном на 20 років та визначено розмір орендної плати.

23.02.2007 року між Зимноводівською сільською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення житлового комплексу, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, АДРЕСА_2.

09.10.2015 року за № 209-1420 Відділом містобудування та архітектури Пустомитівської районної державної адміністрації видано ОСОБА_1 містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_2 в с. Зимна Вода Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

На основі даних містобудівних умов та обмежень було розроблено проектну документацію та було зареєстровано у Департаменті ДАБІ у Львівській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт №ЛВ 87 від 03.02.2016 року.

14.03.2016 року за № 247-14/20 Відділом містобудування та архітектури Пустомитівської районної державної адміністрації видано ОСОБА_1 містобудівні умови і обмеження (внесення змін до містобудівних умов і обмежень від 09.10.2015 року № 209-14/20) забудови земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_2 в с. Зимна Вода Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до абз. 2 п. 2.4 Розділу ІІ Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109 підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

У відповідності до п. 3.18* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» планувальна організація районів садибної забудови повинна передбачати формування структурних одиниць сельбищної території, їхні розміри, функціональне зонування треба встановлювати, виходячи з величини населеного пункту, містобудівних умов району, забезпечення соціального комфорту проживання, економічності рішення.

На майданчиках, які відводяться під садибну забудову, залежно від їхніх розмірів слід формувати:

а) до 10 га - групу житлових будинків з присадибними ділянками без територій громадського користування;

б) 10 - 50 га - житлові квартали з неповним комплексом громадського обслуговування;

в) більше 50 га - житловий район з повним комплексом громадського обслуговування місцевого значення.

Згідно з п. 3.19* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» площа території, яку відводять під садибну забудову, повинна забезпечити розміщення обсягів будівництва і формування планувальних одиниць у погодженні з планувальною структурою міста і системою громадських центрів.

Район садибної забудови може бути сформований окремими житловими чи блокованими будинками з присадибними (приквартирними) ділянками з господарськими будівлями або без них. Забудова цих районів не повинна перевищувати 4-х поверхів. Поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови в залежності від розміру ділянок, умов інженерного обладнання, інсоляції будинків та територій, інших нормативних вимог, регіональних традицій.

Гранична площа земельних ділянок, які надаються громадянам для житлового будівництва, встановлюється відповідними місцевими органами державної виконавчої влади або місцевого самоврядування відповідно до земельного законодавства.

В умовах забудови, що склалася, присадибна ділянка може бути збережена в існуючих розмірах, якщо це не перешкоджає вдосконаленню планувальної структури населеного пункту.

До площі садибної ділянки включається площа забудови житлових будинків, господарських будівель.

Ширину садиби по фронту вулиці слід приймати залежно від планувальної структури району, рельєфу місцевості, типів житлових будинків, господарських будівель і гаражів з урахуванням забезпечення компактності садибної забудови і дотримання нормативних розривів між будівлями.

Житлові будинки на присадибних ділянках треба розміщувати відповідно до проекту забудови району із встановленим відступом від червоних ліній.

Огорожа присадибних ділянок не повинна виступати за червону лінію вулиці.

Враховуючи викладене, судом не може братися до уваги твердження, викладене у вказаному Акті перевірки та протоколі про адміністративне правопорушення про те, що відповідно до генерального плану с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, затвердженого рішенням сесії Зимноводівської сільської ради від 29.05.2012 року №315, земельна ділянка на якій проводиться будівництво вищевказаного об'єкту відноситься до зони садибної забудови, що є порушенням п.п.3 п.24 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт» від 13.04.2011 року №466 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року №747, оскільки ще у 2005 році ОСОБА_1 подано на розгляд до Відділу містобудування та архітектури Пустомитівської РДА Містобудівне обґрунтування для розміщення житлового комплексу у с. Зимна Вода Пустомитівського району, і в даному обґрунтуванні чітко описаний намір забудови ОСОБА_1: багатоквартирні чотириповерхові будинки. Про жодну індивідуальну садибну забудову у даному документі не йшлося. Як зазначалося вище, Містобудівне обґрунтування було погоджене Відділом містобудування та архітектури Пустомитівської РДА (листи № 591 та № 1016).

Рішенням № 150 від 22.01.2007 року Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району затверджено містобудівне обгрунтування розташування земельної ділянки для будівництва житлового комплексу.

Згідно з п. 15 Договору оренди від 23.02.2007 року земельна ділянка передається в оренду для розміщення житлового комплексу.

Зазначення у п. 16 договору цільового призначення земельної ділянки - для індивідуального житлового будівництва - ніяким чином не перешкоджає використанню ділянки згідно з п. 15 Договору.

Відповідно до п. 2.50 ДБН В 2.2-15-2005 «Будинки і споруди Житлові будинки Основні положення» у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків допускається розміщувати приміщення зокрема, адміністративні, магазинів роздрібної торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування.

Окрім того, згідно із ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування, зобов'язані додержуватись містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації. 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкти містобудування.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органу сільської, селищної, міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вказаних норм закону позивачем отримано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, видані Відділом містобудування та архітектури Пустомитівської районної державної адміністрації за № 209-14/20 від 09.10.2015р.

Таким чином, виконавчим органом Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області прийнято рішення про відповідність будівництва зазначеного вище об'єкта вимогам містобудівної документації.

На підставі вихідних даних на проектування, зокрема зазначених вище містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, проектною організацією ТзОВ «Фірма Інтербуд» розроблено проект - «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 в с Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області», який пройшов експертизу проекту у філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, головний експерт ОСОБА_8 сертифікат АЕ № 000010 від 21.05.2012р.

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначені у ч.1 ст.34 зазначеного Закону документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва

Щодо твердження про те, що ОСОБА_1 внесені недостовірні дані в декларацію про початок виконання будівельних робіт суд також зазначає наступне.

Відповідно до вказаної оскаржуваної Постанови вказані в її фабулі дії та обставини було кваліфіковано за ч.8 ст.96 КУпАП - «Виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів IІІ категорії складності».

Тобто саме за нібито наведення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованій Департаментом ДАБІ у Львівській області за №87 від 03.02.2016 року, було кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.8 ст.96 КУпАП, при цьому в оскаржуваній Постанові взагалі не вказано та не конкретизовано які саме неправдиві відомості ОСОБА_1 вніс у вказану декларацію, одночасно слід ще раз підкреслити, що в декларації про початок будівельних робіт взагалі відсутні графи, де б зазначалось про цільове призначення земельної ділянки і про те до якої зони відповідно до генерального плану місцевості вона відноситься. Додатком 5 до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», встановлено форму Декларації про початок будівельних робіт, і в ній відсутні графи для вказання цільового призначення земельної ділянки та для вказання зони, в якій відповідно до генерального плану знаходиться земельна ділянка. Тобто, виходячи з вказаного аналізу ОСОБА_1 фізично не міг у вказану декларацію про початок будівельних робіт внести неправдиві відомості про цільове призначення земельної ділянки та про те в якій зоні відповідно до генерального плану вона перебуває, оскільки внесення таких відомостей в декларацію не передбачене законодавством.

Крім того, в фабулі правопорушення, вказаній в оскаржуваній постанові в абзаці 3 вказано на порушення ОСОБА_1 ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п.3 п.24 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт» від 13.04.2011 року №466 (із змінами та доповненнями), що виявилось у внесенні ним у вказану декларацію про початок будівельних робіт неправдивих відомостей.

Проте, як вбачається з ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - «У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.», а також, як вбачається з п.п.3 п.24 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», - «Декларацію може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, який її зареєстрував у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.». Тобто, як видно з вказаних правових норм, вони не визначають правило поведінки, яке встановлює обов'язок замовника будівництва щодо достовірності заповнення декларації про початок будівельних робіт, яке міг порушити ОСОБА_1, але вони визначають випадки, коли саме декларація про початок будівельних робіт може бути скасована. Тому є очевидним, що ОСОБА_1 не міг порушити вказані правові норми.

Суд також зазначає, що ОСОБА_1 не може нести відповідальності за дії третіх осіб, а саме уповноваженого органу архітектури та містобудування, яким було видано ОСОБА_1 вказані містобудівні умови та обмеження, а також за дії Зимноводівської сільської ради, яка прийняла рішення про відведення вказаної земельної ділянки для розміщення житлового комплексу та яка уклала саме для цієї мети договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_1

При цьому суд враховує положення щодо гарантування права власності та інших майнових прав, які зокрема передбачені Загальною декларацією з прав людини від 10 грудня 1948 року та Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, а також практику Європейського суду з прав людини щодо розглядуваних питань.

Так, в п. 70 рішення ЄСПЛ від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» (режим доступу: http://zakon5.rada.gov.ua/laws/show/974_854 ) зазначено: «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).» У п. 71 цього ж рішення ЄСПЛ вказано, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38).

Натомість, у даному випадку всупереч принципу «належного урядування» відбулося непропорційне втручання у права ОСОБА_1, зокрема у нове право на здійснення будівельних робіт, набуте на підставі виданих містобудівних умов та обмежень.

Тому, з огляду на все вищевикладене, вищевказані Акт перевірки від 06.09.2016 року та №1368/16 та протокол про адміністративне правопорушення від 06.09.2016 року №1368/16-2 є незаконними, викладені в них відомості не відповідають дійсності, суперечать іншим документальним доказам та є надуманими, а висновки, викладені у вказаних Акті та протоколі суперечать законодавству, а тому, вказані Акт та протокол не можуть бути підставами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 21/151 від 11.10.2016 року підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, оскільки суд не вправі приймати рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати Постанову по справі про адміністративне правопорушення №21/151 від 11.10.2016 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Мончак Олександрою Богданівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 96 КУпАП.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя Ванівський Ю.М.