Справа № 815/5759/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5759/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом громадянки Соціалістичної Республіки Вєтнаму ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов громадянки Соціалістичної Республіки Вєтнаму ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому, відповідно до уточнених позовних вимог (а.с. 94), просить скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 113-19417 від 25.10.2016 року та зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 06.07.2009 року, виданої ВГІРФО УМВС України в Одеській області замість посвідки НОМЕР_2 від 18.12.2008 року, виданої ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, у зв'язку з досягненням нею 25-річного віку.

28.02.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника в письмовому провадженні (а.с. 86).

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов (а.с. 57-61). Щодо клопотання представника позивача про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, залишили на розсуд суду. Тому суд, відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України, продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 16.09.2016р. ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до Управління ДМС України в Херсонської області з заявою про підтвердження або спростування видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 18.12.2008р. Зазначена заява була подана у зв'язку з її бажанням звернутись до Головного управління ДМС України в Одеської області з відповідною заявою про обмін Посвідки на постійне місце проживання в Україні у зв'язку з досягненням 25-річного віку.

07 жовтня 2016р. ОСОБА_1 отримала поштою Лист № 1/3-17667 від 30.09.2016р. Управління ДМС України в Херсонської області, яким її було повідомлено про прийняття Рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну в 2011р. на підставі п. 6 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», визнання посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 18.12.2008р. такою, що підлягає вилученню і знищенню. Копія згаданого рішення до Листа № 1/3-17667 від 30.09.2016р. не додавалась.

25.10.2016р. Управлінням ДМС України в Херсонської області було прийнято нове рішення № 113-19417 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняте на підставі Висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянки СРВ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись з рішенням, Позивач оскаржила його у судовому порядку.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та Інших визначених законодавством категорій мігрантів.

П. 2 цього Положення визначено, що ДМС України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

ДМС має повноваження відповіно до п.п. 6 п. 4 вищевказаної постанови приймати рішення про видачу дозволу на імміграцію, відмову в його видачі та скасування такого дозволу.

Згідно з п. 7 Положення, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи.

Відповідно до постанови КМУ від 15 червня 2011 № 658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби», утворено УДМС України в Херсонській області як територіальний орган ДМС, який є юридичною особою.

На підставі ст. 2 Указу Президента України від 06.04.2011 № 405 «Питання Державної міграційної служби України» та наказу МВС України від 17.07.2012 № 626 «Про функціонування ДМС України», з 01.08.2012 року УДМС виконує функціональні обов'язки ВГІРФО УМВС України. Також відповідно до Наказу МВС України від 31.10.2012 № 992 та Наказу УМВС України в Херсонській області від 13.11.2012 № 368 ліквідовано підрозділи у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС, УМВС.

Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що громадянка Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась із заявою від 17 жовтня 2008 року до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки її повнорідний брат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, є громадянином України, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.11.2007 по справі № 2о-226/07, набув громадянство України за територіальним походженням за ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про імміграцію», для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: -три фотокартки; - копія документа, що посвідчує особу;- документ про місце проживання особи.

Крім зазначених документів подаються для осіб, зазначених у пункті 4 частини 2 та у пункті 1 частини 3 статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України, також до заяви надано копія паспорта громадянина України оформленого та виданого на ОСОБА_2.

На підставі заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну та наданих документів, 14.12.2008 ВГІРФО УМВС України в Херсонській області надано дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1.

Відповідно до заяви від 18.12.2008 ОСОБА_1 документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 18.12.2008.

Також, судом встановлено, що 29.09.2016 року до УДМС надійшла заява від Позивача про надання інформації про законність видачі посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2, виданої ВГІРФО УМВС України в Херсонській області.

На підставі цієї заяви УДМС проведена службова перевірка стосовно законності надання дозволу на імміграцію в Україну гр. Вєтнаму ОСОБА_1, якою встановлено наступне.

При проведенні службової перевірки було встановлено і прийнято 25.10.2016 року рішення УДМС про скасування дозволу на імміграцію в Україну гр. ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» у зв'язку з тим, що повнорідному брату скасовано набуття громадянства України за територіальним походженням, на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 21.02.2011 по справі № 22ц-645/11 (а.с. 66-67).

Суд зазначає, що Управлінням ДМС України в Херсонської області, по справі про набуття громадянства України за територіальним походжнням повнорідного брата ОСОБА_2 встановлено, що оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням за ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.11.2007 по справі № 2о- 226/07 про встановлення факту постійного проживання на території України. Він був документований паспортом громадянина України Дніпровським серії НОМЕР_3, виданого Дніпровським РВ УМВС України в Херсонській області від 14.12.2007 року.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб врегульовано Законом України «Про громадянство України» та іншими нормативно-правовими документами, які регулюють спірні правовідносини.

Набуття громадянства України за територіальним походженням передбачено ст. 8 цього Закону, якою, серед іншого, передбачено, що особа, яка сама постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама постійно проживала на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструються громадянами України.

Рішенням судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 21.02.2011 задоволено апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м. Херсона, який діяв в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.11.2007 скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Висновок судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області мотивований тим що ОСОБА_2 є громадянином Соціалістичної Республіки В'єтнам, його брат ОСОБА_3 знаходився на території України з 1988 року відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом СРВ про направлення прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року. В 1991 році ОСОБА_2 прибув до брата з Вєтнаму по запрошенню в Україну, колегія суддів прийшла до висновку, що станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_2 перебував на території України на законних підставах, але тимчасово.

Статтею 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" в редакції від 04.02.1994 р. №3929-ХИ, з урахуванням періоду виникнення спірних правовідносин (вересень 2003) визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

На підставі рішення суду апеляційної інстанції скасовано громадянство України відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України». Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 14.12.2007 визнаний недійсним. На момент розгляду даної справи рішення Апеляційного суду Херсонської області від 21.02.2011 року набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну скасовано правомірно, так як скасовано набуття громадянства України повнорідному брату. Посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 18.12.2008, видана ВГІРФО УМВС України в Херсонській області є недійсною та підлягає вилученню.

Крім того, на час розгляду справи гр. Вєтнаму ОСОБА_1 має законні підстави отримати дозвіл на імміграцію в Україну або як дружина іммігранта, оскільки її чоловік має дозвіл на імміграцію в Україну, документований посвідкою на постійне проживання в Україні або як мати неповнолітніх дітей, які є громадянами України, але за місцем проживання до територіального підрозділу ДМС України для надання документів, які передбачені чинним законодавством України, не зверталась.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених обставин у справі, оцінюючи надані позивачем та відповідачем докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області правомірно прийнято оскаржене рішення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 128, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову громадянки Соціалістичної Республіки Вєтнаму ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.