Справа № 127/7597/17
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/7597/17
Провадження № 2-а/127/450/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Прокопчук А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці в особі комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак йому було відмовлено, в зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу по Списку №2. Відповідно до листа Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 27 січня 2017 року Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років направлено пакет документів про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 та повідомлено, що Комісією відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 14.01.1991 року по 03.03.1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 05.03.1996 року по 02.04.1996 року до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2. Так, як в первинних документах не вірно зазначено по батькові заявника та відсутні дані про те, що він працював в бригадах мулярів або в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад. Крім того, період роботи з 20.08.1990 року по 13.01.1991 року також не зараховано до пільгового стажу, оскільки професія, за якою працював заявник, а саме учнем муляра, не передбачена чинними на період роботи Списками №1 та №2. Дане рішення позивач вважає неправомірним та таким, що не відповідає закону, тому він змушений був звернутися до суд з даним позовом та просить визнати протиправними та скасувати рішення у виді протокола №3225 від 14.03.2017 року комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періодів роботи з 14.01.1991 року по 03.03.1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 05.03.1996 року по 02.04.1996 року до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2. Також просить зобов'язати комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 14.01.1991 року по 03.03.1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 05.03.1996 року по 02.04.1996 року до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2 та стягнути з відповідача документально підтвердженні судові витрати.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі отримав, подавши у визначений законом строк заперечення проти адміністративного позову, в якому зазначив, що вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з підстав того, що його стаж роботи становить 6 років 10 місяців 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Так, Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було відмовлено позивачу в зарахуванні періодів роботи з 14.01.1991 року по 03.03.1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 05.03.1996 року по 02.04.1996 року до стажу роботи, який дає право на пільгове забезпечення за Списком №2. Також заперечує проти стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, оскільки кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на визначені цілі. Кошти на сплату судового збору в Тимчасовому кошторисі на утримання апарату Управління Пенсійного фондлу України в м. Вінниці на 2017 рік не передбачені. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даного адміністративного позову.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно протоколу Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №3225 від 14.03.2017 року, ОСОБА_1 зараховано стаж роботи за Списком №2 - 6 років 10 місяців 12 днів. Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянула заяву ОСОБА_1, про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, та прийняла рішення відмовити в зарахуванні періодів роботи з 14.01.1991р. по 03.03.1996р. (по дату ліквідації підприємства), та з 05.03.1996р. по 02.04.1996р. до стажу роботи, який дає право на пільгове забезпечення за Списком №2. Таким чином, ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за Списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в зв'язку з відсутністю необхідної кількості стажу роботи в шкідливих умовах (а.с. 8).

Відповідно до листа Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.01.2017 року позивача було повідомлено про те, що Комісією йому було відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 14.01.1991 року по 03.03.1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 05.03.1996 року по 02.04.1996 року до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 2, оскільки в первинних документах не вірно зазначено по батькові заявника, а також відсутні дані про те, що він працював в бригадах мулярів або в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад. Період роботи з 20.08.1990 року по 13.01.1991 року також зарахувати до пільгового стажу неможливо, оскільки професія, за якою працював заявник, а саме учнем муляра, не передбачена чинним на період роботи Списками №1 та №2 (а.с. 18).

З архівної довідки від 18.03.2016 року, виданої архівним відділом Вінницької міської ради, судом встановлено, що наказом голови правління ВАТ «Вінницький завод тракторних агрегатів» від 1 квітня 1996 року № 9-к, ОСОБА_1 було зараховано на посаду слюсара-інструментальника 3-го розряду у транспортно-складський цех з 05 квітня 1996 року. Згідно данних первинних документів з кадрових питань фонду ВАТ «Вінницький завод тракторних агрегатів», які містяться в особовій картці, ОСОБА_1 присвоєно 4-й розряд слюсаря-інструментальника з 13 січня 1997 року. Також зазначено, що наказом голови правління ВАТ «Вінницький завод тракторних агрегатів» від 25 січня 2000 року № 11, ОСОБА_1, слюсаря-інструментальника, було звільнено з займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 25 січня 2000 року (а.с. 19).

Слід зазначити, що факт роботи позивача в Будівельно-монтажному управлінні №1 мулярем в період з 1991-1996р.р. підтверджується архівною довідкою № С-24-104161/24-30 від 28.11.2016 року (а.с. 21). Також зі змісту даної довідки вбачається, що в особових рахунках про нарахування заробітної плати за 1991-1992 р.р. ОСОБА_1 значиться як ОСОБА_3. Відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за 1990 рік в документах фонду відсутні.

Суд критично ставить до посилання відповідача на помилку в по батькові позивача, записану в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати, оскільки в інших документах він записаний вірно та факт його праці в 1991-1992 р.р. на даному підпиємстві підтверджується записами в трудовій книжці.

Також, з архівного витягу від 24.11.2016 року, суд вбачає, що відповідно до наказу народного комісару по житлово-громадянському будівництву від 18 березня 1944 року № 102, була створена Вінницька особлива будівельно-монтажна частина № 330, якої вже з 20 травня 1944 року наданий статус Вінницького обласного будівельно-монтажного треста. В 1974 році були ліквідовані БМУ №4, №5, а БМУ № 3, №6 і спец. БМУ передані у підпорядкування комбінату «Вінницяпромбуд», після цього назва тресту стала будівельно-монтажний трест-майданчик «Вінницяжилбуд» комбінату «Вінницяпромбуд». В 1985 році згідно наказу Міністерства промислового будівництва УРСР від 10.12.1985 року № 355 та наказу комбінату «Вінницяпромбуд» від 18.12.1985 року № 486 трест-майданчик був перейменований в будівельно-монтажне управління №1 треста «Вінницяпромбуд». З 26.11.1991 року на базі Міністерства створена Державна будівельна корпорація «Укрбуд», а трест змінив назву на орендний трест «Вінницяпромбуд», якому було підпорядковано БМУ -1. З 14.04.1992 року на базі тресту створено орендне підприємство «Вінницябуд», у складі якого було БМУ-1. З 06.05.1993 року орендне підприємство «Вінницябуд» стало колективним підприємством «Вінницябуд», а БМУ-1 було його відомчою організацією. В 1996 році на підставі добровільного виділення БМУ-1 зі складу колективного підприємства «Вінницябуд» БМУ-1 було ліквідовано і створено колективне підприємство - БМУ-1, яке не є правонаступником БМУ-1 колективного підприємства «Вінницябуд». У зв'язку з тим, що БМУ-1 колективного підприємства «Вінницябуд» було ліквідовано з 01.03.1996 року, проте знову створено, колективне підприємство продовжило не розділяючи ведення наказів за єдиною номерацією, та особових рахунків по заробітній платі (а.с. 20).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись із заявою про призначення пенсії до відповідача 2 березня 2017 року, позивач досяг віку 55 років, адже народився 11 березня 1962 року, при цьому на дату звернення мав загальний стаж роботи понад 30 років, що не заперечується сторонами (станом на 10 січня 2017 року - 35 років 01 місяць та 19 дні (а.с. 8), а тому за наявності достатнього пільгового стажу роботи в розмірі не менше 12 років 06 місяців мав би право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що передбачено ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З відміток, зроблених в трудовій книжці позивача, вбачається, що ОСОБА_1 20.08.1990 року був прийнятий на роботу в будівельно-монтажне управління №1 тресту «Вінницяпромбуд» учнем муляра. 14.01.1991 року присвоєно 3 розряд муляра, 14.08.1992 року - 4 розряд муляра, 16.04.1993 року муляр 4 розряду комплексної бригади, 02.04.1996 року - звільнений з роботи муляра комплексної бригади (а.с. 9-17).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної норми, свідчить, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Отже, для зарахування періоду роботи особи до 21 серпня 1992 року, як пільгового, необхідно включення посади або професії до Списків та документальне підтвердження умов праці, яким у даному випадку є запис в трудовій книжці.

З наказу БМУ-1 Державної будівельної корпорації «Укрбуд» орендного підприємства «Вінницябуд» № 60-к від 06.04.1993 року, суд вбачає, що було зобов'язано провести організаційні заходи по створенню комплексних бригад, згідно професій з ЕТКД І характером виконуваній роботі. Старшого інспектора відділов кадрів Надобко М.А. зобов'язано внести зміни назви професій, посад в трудові книжки, зокрема, муляр - муляр комплексної бригади (а.с. 22).

Згідно норм чинного законодавства пільгове пенсійне забезпечення надається мулярам, зайнятими бригадами мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад, та майстрам будівельних і монтажних робіт, що передбачено розділом ХХVII Списку №2 виробництв, цехів професій і посад робота, у яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював мулярем комплексних бригад.

Слід зазначити, що на період роботи позивача з 20.08.1990 року діяла Постанова Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за № 1173, якою затверджено Списки №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. В Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професія - учень муляра, відсутня. Разом з тим, в Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10, професія муляра є, проте дана постанова поширюється на ті правовідносини, які були чинні на час її прийняття чи пізніше під час дії постанови. Таким чином, з 20.08.1990 року по 13.01.1991 рік пільговий стаж не зараховується.

Визначальним фактором при встановлені права на дострокове призначення пенсії за віком є факт зайнятості робітника на виробництві або на виконанні окремих робіт, передбачених Списком.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Щодо періоду роботи позивача з 26.01.1991 року по 02.04.1996 рік, який не зараховується відповідачем, був чинний Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року та № 162 від 11.03.1994 року. В даному Списку №2 була передбачена професія - муляр.

Таким чином, суд вважає, що якщо працівник працював в період дії Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, яким була передбачена дана професія, то до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Згідно наказу №113 від 29.11.1993 року про наслідки атестації робочих місць, ОСОБА_1 пройшов атестацію, працюючи на посаді муляра в бригаді мулярів (а.с. 20 зворіт).

Слід зазначити, що п.п. 1,2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п. 4.3. Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт. професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383, у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійними забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Таким чином, відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Таку Правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13) та від 17 березня 2015 року (справа №21-585а14), які в силу положень ст.. 224-2 КАС України є обов'язковою до застосування.

Отже, проведення атестації після 21 серпня 1992 року є обов'язковою умовою для зарахування періоду роботи із шкідливими умовами праці до пільгового стажу.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУвід 01.08.92 №442, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, проведення атестації робочих місць покладено на керівника підприємства. Своєчасність та якість проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії. Судом встановлено, що ОСОБА_1 пройшов дану атестацію, тому він має право на захист під час вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За наведеного, суд приходить до висновку, що період роботи позивача ОСОБА_1 з 14 січня 1991 року по 3 березня 1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 5 березня 1996 року по 2 квітня 1996 року слід зарахувати до пільгового стажу роботи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає протиправним рішення у виді протоколу № 3225 від 14.03.2017 року з боку комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області, яке діяло в порушення норм чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 19 Контитуції України, а отже в діях відповідача є порушенням чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджених асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, яке мотивоване тим, що відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на визначені цілі, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Також, частиною першою ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 4, 6-11, 14, 69, 71, 86, 94, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці в особі комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення у виді протокола №3225 від 14.03.2017 року комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періодів роботи з 14.01.1991 року по 03.03.1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 05.03.1996 року по 02.04.1996 року до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2.

Зобов'язати комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 14.01.1991 року по 03.03.1996 року (по дату ліквідації підприємства) та з 05.03.1996 року по 02.04.1996 року до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2.

Присудити на користь ОСОБА_1 витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. (судовий збір), які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністратвиного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: