Справа № 817/555/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2017 р.Р і в н е 817/555/17
14год. 05хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1; представник позивача ОСОБА_2;

відповідача: представник Захарець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу , -
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ про притягнення до відповідальності та подання дисциплінарної комісії не містить посилання на порушення конкретного пункту відповідної статті Закону України «Про державну службу», крім того, відсутнє правове обґрунтування порушення визначеного обов'язку державного службовця, передбаченого ст.8 вказаного Закону. Також зазначає, що відповідачем не встановлено вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, а тому наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправним та таким, що належить до скасування.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. При цьому позивач пояснив, що в кінці березня поточного року до нього на прийом прийшов громадянин ОСОБА_4 в зв'язку з пошуком роботи. Він хотів влаштуватись на посаду державного виконавця. Позивач йому пояснив, що вакантних посад виконавців немає, але є посада діловода в канцелярії відділу і якщо він бажає її зайняти, то йому слід трохи повчитися, тобто прийти стажування. Оскільки питанням стажування займається відповідач, то позивач зателефонував в кадрову службу відповідача. Завідуючий кадровою службою йому відповіла, що в даний час начальника немає, але нехай стажується, а коли буде начальник, то вона йому доповість. Отримавши усний дозвіл, позивач завів ОСОБА_4 у відділ канцелярії ДВС та дав вказівку діловодам ознайомити його з об'ємом роботи та переліком обов'язків. ОСОБА_4 приходив на навчання впродовж тижня. В кінці тижня позивач взнав, що він написав звіт за наслідками стажування відповідачу із якого вбачається, що ним вчинялись дії щодо реєстрації вхідної, вихідної кореспонденції та ін. у Автоматизованій системі виконавчих проваджень. Після отримання вказаного звіту, відповідачем було ініційовано відкриття дисциплінарного провадження та проведення службового розслідування. За наслідками розслідування позивачу було оголошено догану. Їй ставлять у вину допуск ОСОБА_4 до стажування без правових підстав та неналежне виконання посадових обов'язків, які виразились також у відсутності контролю за дисципліною підлеглих їй працівників. Позивач стверджує, що оскільки наказу на стажування ОСОБА_4 не було, то відповідно, відповідач не довів факт допуску його до стажування. Крім того, позивач стверджує, що він не знав про роботу ОСОБА_4 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень і жодних вказівок про його допуск до Системи своїм працівникам не давав. Також позивач, під час надання пояснень, звертав увагу, що дисциплінарна комісія була в неповноважному складі, що є порушенням Закону України «Про державну службу». З врахуванням своїх доводів представник позивача та позивач просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення в яких стверджує, що позивач неналежно виконував свої службові обов'язки, що призвело до порушення працівниками виконавської та трудової дисципліни. Внаслідок такого порушення, стороння особа без належних правових підстав виконувала роботу діловода у відділі ДВС на протязі одного тижня та мала вільний доступ до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що є дисциплінарним проступком, отже наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є правомірним, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченні. Одночасно зауважив, що дисциплінарна комісія була створена у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» і кількість її членів, в тому числі з позивачем, складає 6 чоловік. Оскільки відносно позивача проводилось дисциплінарне провадження, то при прийнятті рішення щодо позивача, останній участі у голосуванні не брав, що відповідає чинному законодавству.

З метою з'ясування всіх обставин у справі, за клопотанням сторін, судом в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилась в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листком непрацездатності (а. с.115). Сторони в судовому засіданні, враховуючи стан свідка, не наголошували на її повторному виклику.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні, кожний зокрема, суду пояснили, що всі вони працюють на посадах діловодів у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Їх безпосереднім керівником є ОСОБА_1 - позивач у справі.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що в кінці березня 2017 року вона взнала, що у них навчається юнак на ім'я ОСОБА_4, який в подальшому мав би бути прийнятий на роботу на посаду діловода. Вказана особа вчиняла дії щодо реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції та проводилось опрацювання іншої документації. Кореспонденція реєструється у автоматизованій системі виконавчих проваджень. Хто його привів та хто дав дозвіл йому працювати у вказаній системі вона не бачила та не знає, оскільки її робоче місце знаходиться в іншому кабінеті. Безпосередньо вона дозволу на доступ до Системи не давала.

Свідок ОСОБА_6 суду зазначила, що 27 березня 2017 року в кабінет зайшли старший діловод, позивач та якийсь юнак. Його представили як ОСОБА_4 і що він в майбутньому буде з ними працювати на посаді діловода, а наразі він має повчитися. Йому надали місце за столом з комп'ютером. ОСОБА_4 виконував дії щодо реєстрації вхідної, вихідної кореспонденції, опрацьовував інші документи. Працював цілий тиждень та вчиняв дії у автоматизованій системі виконавчих проваджень. Вхід у Систему можливий лише з особистим ключем. Оскільки такого ключа у нього не було, то старшим діловодом було прийнято рішення про надання ключа відсутнього працівника ОСОБА_9 (зазначений працівник знаходився на лікарняному). Свідок особисто дозвіл на доступ до Системи не давав.

Покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_7, ОСОБА_6, надали свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_8 При цьому всі свідки стверджували, що жоден з них дозволу на доступ до Системи сторонній особі на ім'я ОСОБА_4 не давав, а давав старший діловод ОСОБА_10 Також вказали, що не чули, щоб такий дозвіл давав позивач, але підтвердили, що ОСОБА_4 дійсно працював на протязі тижня у автоматизованій системі виконавчих проваджень під особистим ключем ОСОБА_9 в період її тимчасової непрацездатності і позивач час від часу заходив в канцелярію і цікавився чи справляється він з обсягом роботи, яку йому дають.

Свідок ОСОБА_4 суду надав покази, а саме: в кінці березня він зайшов на сайт відповідача щоб знайти роботу. В подальшому ним прийнято рішення звернутися безпосередньо до позивача з метою зайняття посади державного виконавця. Свідок прийшов на прийом до ОСОБА_1., однак остання сказала, що вакантних посад державного виконавця у неї немає, але є посада діловода в канцелярії, і якщо у нього є бажання зайняти її, то він має трохи повчитися у них. В подальшому 27 березня 2017 року позивач разом із старшим діловодом представили його іншим працівникам канцелярії. Він виконував роботу безпосередньо в автоматизованій системі виконавчих проваджень. Навчався у позивача з 27 по 31 березня 2017 року. Однак, хто дав йому особистий ключ, що дозволяв працювати в системі та хто дав дозвіл на його доступ до цієї системі він не знає, оскільки прийшовши на робоче місце, доступ до Системи у нього вже був. 30 березня 2017 року він ходив у кадрову службу відповідача з метою працевлаштування на посаду діловода, а 31 березня 2017 року керівник головного територіального управління юстиції у Рівненській області запропонував йому написати звіт за результатами стажування, що здивувало свідка, оскільки він не проходив такого стажування, бо відсутній наказ на стажування. В той же час звіт довільної форми написав, як і просили.

Станом на час розгляду справи свідок не був працевлаштований на посаду діловода у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд виходить з наступного.

Обставини справи:

Позивач - ОСОБА_1 працює на посаді начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Вказаний факт сторонами не заперечується.

03.04.2017 року відповідачем, з метою з'ясування обставин неналежного виконання службових обов'язків позивачем, що призвели до допуску особи до стажування без правових підстав та несанкціонованого доступу до автоматизованої системи виконавчих проваджень, виданий наказ №156/04/к «Про відкриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1.» (а.с.41).

На виконання цього наказу, дисциплінарною комісією проведено службове розслідування в ході якого встановлено, що на адресу відповідача поданий звіт ОСОБА_4 про проходження стажування у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на посаду діловода. Із звіту вбачається, що ОСОБА_4 здійснювалась реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції в автоматизованій системі виконавчого провадження, виконання основних функцій діловода, безпосередньо в реєстрі здійснення реєстрації постанов про відкриття виконавчого провадження, запитів державного виконавця, заяв, доручень, відмов та ін. Вказані факти підтверджені також поясненнями діловодів Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, надані на ім'я начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Також службовим розслідуванням встановлено, що згідно усних пояснень зазначених діловодів, саме ними прийнято рішення щодо надання ОСОБА_4 ключа доступу до Системи діловода ОСОБА_9, яка перебуває на лікарняному. Пароль та логін ключа доступу до Системи в телефонному режимі повідомила сама ОСОБА_11 В той же час, Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження встановлює, зокрема, як чіткий перелік осіб, які мають право доступу до неї, так і види документів, які мають у цій Системі формуватися. Також Положення не передбачає доступу до Системи осіб, що проходять стажування, тобто, будь-яка особа, не зазначена у переліку Положення, не має право входити до Системи. Оскільки ОСОБА_4 не відносився до переліку осіб, які мають право доступу до Системи, але працював із нею, то фактично був здійснений несанкціонований доступ, що є порушенням. Позивач же, перебуваючи на посаді державного службовця, тим паче на керівній посаді, зобов'язаний виконувати обов'язки, визначені Законом України «Про державну службу» та згідно своїх посадових обов'язків, зобов'язаний, зокрема, забезпечувати та контролювати дотримання працівниками виконавської та трудової дисципліни. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства позивач фактично допустив до стажування особу без правових підстав та допустив, що стороння особа, яка не перебуває в трудових правовідносинах із Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області мала вільний доступ до Системи виконавчих проваджень, що є дисциплінарним порушенням.

За результати службового розслідування, дисциплінарною комісією в складі п'яти членів, наданий висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності та подання (а. с. 14-18, 71-73).

Вказаним висновком та поданням встановлено неналежне виконання позивачем своїх службових обов'язків та рекомендовано начальнику Головного територіального управління юстиції у Рівненській області застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді догани.

10.04.2017 року відповідачем виданий наказ №144/03 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.», яким останню притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Принципи, правові та організаційні засади державної служби, умови та порядок реалізації громадянами України права на державну службу визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону № 889-VIII, державний службовець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У частині 1 статті 64 Закону № 889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогами частини 1 статті 65 Закону № 889-VIII, передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 вказаної статті Закону № 889-VIII встановлені види дисциплінарних проступків, зокрема, пункт 5 встановлює такий вид дисциплінарного проступку як невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

До державних службовців згідно із пунктом 2 частини 1 статті 66 Закону № 889-VIII застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення як догана.

Частиною 3 вказаної статті зазначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

В судовому засіданні встановлено, що позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов'язків, яке виразилось у недотриманні вимог встановленого у Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області порядку проходження стажування громадянами, відсутності контролю за дотриманням працівниками виконавської дисципліни, що призвело до допуску до Системи сторонньої особи - громадянина ОСОБА_4 та як наслідок, порушення порядку допуску до роботи в Автоматизованій системі виконавчого провадження у відділі ДВС.

Твердження позивача та його представника про відсутність в оскаржуваному наказі та в поданні дисциплінарної комісії відповідача посилань на порушення конкретного пункту ст.8 Закону № 889-VIII є прийнятними. Дійсно, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та подання дисциплінарної комісії відповідача, які досліджені в судовому засіданні, містять посилання на порушення статті 8 Закону № 889-VIII в цілому. Зазначена стаття встановлює основні обов'язки державного службовця і містить у собі 2 частини, з яких частина 1 має 2 абзаци та 13 пунктів. Оскільки статтею в більшій мірі встановлені та конкретизовані обов'язки державного службовця, то відповідач, посилаючись на порушення позивачем певних обов'язків має зазначити який саме вид обов'язку порушено з посиланням на пункт, якщо такий є. В той же час відсутність посилання у наказі на порушення конкретного пункту статті не може бути безумовною підставою для визнання такого наказу протиправним. При цьому суд зауважує, що описова частина наказу конкретизує службові обов'язки позивача, що були порушені останнім.

Доводи позивача та його представника на відсутність правового обґрунтування порушення визначеного обов'язку державного службовця, передбаченого ст.8 Закону № 889-VIII судом не приймаються з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено показами свідків, їх письмовими поясненнями, наданими в ході службового розслідування, що громадянин ОСОБА_4 на протязі тижня фактично був допущений до роботи на посаді діловода (навчання, стажування) без правових підстав та мав доступ і вчиняв дії в Автоматизованій системі виконавчих проваджень під особистим ключем доступу ОСОБА_12 в період знаходження останньої на лікарняному. При цьому судом з'ясовано, що у трудових правовідносинах з відповідачем громадянин ОСОБА_4 не перебуває та не перебував. Як пояснили свідки, ОСОБА_4 просто навчався, щоб в майбутньому посісти посаду діловода у їхньому відділі.

В даному випадку суд наголошує, що чинним законодавством навчання передбачено у закладах освіти, а в державних органах передбачено стажування, отже, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 був допущений саме до стажування.

Так, відповідно до пунктів 4, 5, 6, 7 Порядку стажування громадян з числа молоді в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області, затвердженого наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 12.12.2016 року №367/05 (а.с.64-66), допуск до стажування та визначення строку його проходження здійснюється на підставі заяви особи, яка має намір пройти стажування та оформлюються відповідним наказом. На період стажування за стажистом закріплюється керівник стажування з числа керівників структурних підрозділів в яких буде проводитись стажування. Зміст стажування визначається індивідуальним планом стажування, що затверджується керівником стажування. Керівник стажування складає та затверджує індивідуальний план стажування, забезпечує умови, необхідна для проходження стажування, забезпечує стажисту можливість ознайомлення з організацією роботи структурного підрозділу - бази стажування; залучає стажиста до діяльності структурного підрозділу, підготовки проектів службових документів (крім документів, які містять інформацію з обмеженим доступом).

Однак, ОСОБА_4 заяви щодо наміру про стажування у відповідача не писав, відповідний наказ не видавався, керівник стажування, відповідно, не призначався. Зазначене не заперечується сторонами та доводиться самим ОСОБА_4

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що громадянин ОСОБА_4 був допущений до стажування без належних правових підстав в порушення вимог визначених Порядком.

Також судом встановлено та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, що саме позивач привів ОСОБА_4 в канцелярію відділу ДВС та надав усну вказівку діловодам ознайомити його з об'ємом роботи та переліком обов'язків, що не заперечується самим позивачем. А посилання позивача на усний дозвіл в телефонному режимі кадрової служби відповідача про допуск вказаної особи до стажування не є виправданими, оскільки зазначеним Порядком чітко встановлено, що особу можна допустити до стажування лише після винесення відповідного наказу. Так як наказу у позивача не було, то, відповідно, відсутні правові підстави давати вказівку своїм підлеглим працівникам знайомити, фактично сторонню особу, з об'ємом роботи та обов'язками не тільки діловода, а і будь-якого іншого працівника ввіреного позивачу структурного підрозділу.

Із викладеного слідує, що позивачем порушений пункт 8 частина 1 статті 8 Закону № 889-VIII: виконання рішень державних органів, наказів (розпоряджень), доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Отже, твердження позивача щодо не доведення відповідачем факту допуску позивачем до проведення стажування ОСОБА_4 без правових підстав спростовуються наведеним вище та доказами, наявними в матеріалах справи.

Щодо порушення порядку доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерство юстиції України № 2432/5, 05.08.2016, (далі по тексту Положення), автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп'ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Пунктами 3, 4 розділу І Положення встановлено, що реєстраторами Системи є: відповідальні особи; державні виконавці органів державної виконавчої служби; приватні виконавці; керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники. Користувачами системи є: Міністерство юстиції України; структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень; посадові особи Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, визначені Міністерством юстиції України, до повноважень яких належать виконання рішень Європейського суду з прав людини та представництво держави у справах щодо невиконання рішень національних судів; сторони виконавчого провадження.

Розділ ІІ Положення встановлено, що вхідна, вихідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

В силу вимог п.2 розділу І Положення, відповідальна особа - посадова особа органу державної виконавчої служби, на яку покладені обов'язки: з реєстрації вхідної та (або) вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, у Системі та передачі їх державному виконавцю; з обліку та ведення книги обліку депозитних сум; з ведення обліку рішень, виконання яких гарантується державою, інвентаризації заборгованості за цими рішеннями та їх передачі до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зазначеними правовими нормами встановлений як перелік реєстраторів Системи, так і перелік користувачів. Тобто, ні стороння особа, ні особа, що проходить стажування, не мають права доступу до Системи. Отже, ОСОБА_4 фактично здійснено несанкціонований доступ до вказаної Системи.

Доводи позивача на відсутність з її сторони будь-яких вказівок своїм працівникам щодо надання ОСОБА_4 доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі ДВС судом до уваги не беруться, оскільки не потребують з'ясування.

Суд наголошує, що відповідач під час проведення службового розслідування встановив, що рішення надати ОСОБА_4 ключ доступу до системи іншого працівника прийняли безпосередньо самі працівники відділу канцелярії (хоча в судовому засіданні свідки поклали вину за надання ключа доступу до Системи на старшого діловода). Відповідач в жодному з документів не стверджує, що безпосередньо позивач дав вказівку надати стажисту ключ доступу до Системи, а відтак такі твердження є надуманими та необґрунтованими.

Твердження позивача про те, що він не знав, що ОСОБА_4 мав доступ до Системи та працював в ній, вчиняючи реєстрацію вхідної, вихідної кореспонденції не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, в період стажування ОСОБА_4 у відділі ДВС, позивач перебував на робочому місці, як встановлено із показів свідків, періодично приходив до канцелярії відділу та цікавився його стажуванням, об'ємом виконуваної ним роботи.

Суд зауважує, що така цікавість є виправданою, однак не може вважатися виправданим незнання позивачем чим конкретно займався стажист під час стажування. Позивач, в силу своєї керівної посади мав би конкретно знати перелік об'єму роботи, яку виконував ОСОБА_4 Тим більше, що саме позивач допустив його до стажування. І в разі виявлення будь-яких порушень, зобов'язаний був з'ясувати всі обставини, які призвели до такого порушення та відреагувати у відповідності до норм чинного законодавства. Якщо ж таких дій не вчинено, то керівник відділу, в даному випадку позивач, не здійснює належний контроль за службовою дисципліною підлеглих йому працівників. А такий обов'язок визначений також і посадовою інструкцією: керівництво діяльністю відділу, контроль за дотриманням працівниками відділу виконавської та службової дисципліни.

Суд звертає увагу також на ст.63 Закону № 889-VIII, яка встановлює, зокрема, що керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.

Твердження позивача про не легітимність дисциплінарної комісії не підтверджуються та спростовуються доводами відповідача та доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно із вимогами ст. 69 Закону № 889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія. Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі. Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об'єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом. Кількість представників громадських об'єднань у складі дисциплінарної комісії може становити не більше двох осіб. Членам дисциплінарної комісії забороняється передавати і розголошувати інформацію, отриману під час здійснення дисциплінарного провадження. У разі якщо один із членів дисциплінарної комісії прямо підпорядкований особі, стосовно якої відкрито або здійснюється дисциплінарне провадження, такий член дисциплінарної комісії не повинен брати участі у прийнятті рішення. Строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки. Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості: представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу; представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу. До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських об'єднань, утворених відповідно до Закону України «Про громадські об'єднання» , за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом. Члени дисциплінарної комісії здійснюють свої повноваження на громадських засадах. У разі неможливості створення в державному органі постійної дисциплінарної комісії справи про дисциплінарні проступки, вчинені державними службовцями цього органу, розглядаються дисциплінарною комісією державного органу вищого рівня в порядку підпорядкування. У разі відсутності державного органу вищого рівня дисциплінарна комісія може утворюватися одноразово для конкретної справи за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Члени дисциплінарної комісії на першому засіданні обирають голову та секретаря дисциплінарної комісії. Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів. Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення. Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 16.06.2016р. відповідачем виданий наказ №106/06 «Про дисциплінарну комісію…» яким було створено вказану комісію у складі згідно із додатком до наказу. У відповідності до додатку, склад комісії, в тому числі і позивач, складає шість чоловік. 2 вересня 2016 року наказом відповідача №253/05 було затверджено Положення про дисциплінарну комісію (а. с. 79-85).

Із протоколу засідання дисциплінарної комісії від 05.04.2017р. слідує, що присутні всі 6 членів комісії (а. с. 74-78). Оскільки відносно позивача, який є членом вказаної комісії, відкрито дисциплінарне провадження, то останній у голосуванні та прийнятті рішення за наслідками такого провадження, участі не брав. Решта п'ять членів голосувала, і, відповідно приймала рішення - подання та висновок (а. с 14-18, 71-73). Отже дисциплінарна комісія створена та діяла у відповідності до чинного законодавства і питання щодо її легітимності не виникають.

Підсумовуючи вище викладене, враховуючи докази, наявні в матеріалах справи, дослідивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку про прийнятність тверджень відповідача щодо вчинення дисциплінарного проступку позивачем та притягнення його до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді догани, а відтак позовні вимоги позивача задоволенню не належать.

Стаття 94 КАС України щодо розподілу судових витрат не застосовується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу №144/03 від 10.04.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.