Справа № 310/8280/16-а(2-а/310/25/17)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2017 рокусправа № 310/8280/16-а(2-а/310/25/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати неправомірним і скасувати протокол №6 від 04.08.2016 року засідання комісії з питань надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області взяти на облік внутрішньо переміщеної особи та видати відповідну довідку.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2017 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи.

За результатами розгляді заяви, відповідно до протоколу засідання комісії з питань надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи прийнято рішення №6 від 04.08.2016 року, комісією прийнято рішення, згідно якого рекомендовано відмовити у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, так як у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Таким чином, не взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи є предметом спору в цій справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м.Донецьк.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, регулюється порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції".

Порядком передбачено спосіб звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, перелік документів, що подаються в такому випадку, та затверджено форму довідки. В свою чергу, наказом Міністерства соціальної політики України від 08.10.2014 року №738 затверджено форму заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.3 Порядку, заява про взяття на облік повинна містити зокрема відомості про зареєстроване та фактичне місце перебування заявника.

Згідно з п.8 Порядку (в редакції на час звернення позивача із заявою про взяття на облік), заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо: 1) відсутні обставини, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; 2) втрачено або викрадено документи, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення. У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Так, до матеріалів справи на підтвердження факту проживання на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції позивачем надано наступні документи, які також було надано відповідачу при зверненні із заявою.

Так, з наданих позивачем до матеріалів справи документів, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Згідно наданого Свідоцтва Серії НОМЕР_1 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини ОСОБА_3, останній народився в м.Макіївка Донецької області (а.с.14).

10.12.2013 року, позивачем було подано заяву на ім'я головного лікаря ЦПМСД№1 Будьонівського району м.Донецька про надання дозволу лікуватись по фактичному місцю проживання в м.Донецьк (а.с.22).

Також, позивачем надані документи щодо звернень до медичних установ м.Донецька 11.02.2014 року, 17.02.2014 року та надано договір добровільного медичного страхування від 03.03.2014 року в м.Донецьк (а.с.23-25).

17.11.2013 року позивачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту в м.Донецьк.

Крім того, записи в трудовій книжці відповідача, свідчать, що вона у період травня 2008 року по жовтень 2011 року працювала в м.Макіївка, а з жовтня 2011 по жовтень 2014 року - в м.Донецьк.

Також, в матеріалах справи міститься договір №01 оренди квартири від 01.03.2016 року, укладений ОСОБА_4 (наймач), який згідно Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2, з 08.09.2007 року є чоловіком позивачки, відповідно до якого наймачем прийнято в користування визначену в договорі квартиру в м. Бердянськ, для проживання в ній наймача та членів його сім'ї в кількості трьох осіб, що також свідчить про сумісне проживання позивачки з її сім'єю, як до так і після виїзду з окупованої території.

Відтак, враховуючи надані позивачем докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, щодо підтвердження проживання позивачки в районі проведення антитерористичної операції на момент виникнення обставин, зазначених у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Також звуження змісту та обсягу і скасування зазначених прав і свобод не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

Так, наданими доказами ОСОБА_1 довела постійне проживання на території, де виникли обставини зазначені у статті 1 "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", незважаючи на відсутність у неї реєстрації на день виїзду з м. Донецьк, вона потребує соціальної підтримки від держави для влаштування свого життя і життя своєї родини на новому місці нарівні з іншими переселенцями.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2017 р. - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати протокол №6 від 04.08.2016 року засідання комісії з питань надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області взяти на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та видати відповідну довідку.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим