Справа № 2-а-424/10/1525
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2011 р.Справа № 2-а-424/10/1525

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Лепеха В.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Савранському районі Одеської області на постанову Савранського районного суду Одеської області від 27 вересня 2010 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Савранському районі Одеської області про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Савранському районі Одеської області, в якому просила суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2008 роки, в сумі 3891, 90 грн..

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 27 вересня 2010 року позов задоволено частково. Суд зобовязав управління Пенсійного фонду в Савранському районі Одеської області провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, відповідно до ст. 6 чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням вже проведених нарахувань. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про визнання нечинною постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонеркою та на неї розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), від 09 липня 2007 року, позивач, мала право на підвищення пенсії саме з цієї дати. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача підлягають захисту з 09 липня 2007 року.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вище вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Так як вирішувати спори на майбутній час суди не вправі, та апеляційний суд вважає, що правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, то оскільки з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року (в межах бюджетного року) позивач мала право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Однак, погодитися з датою початку проведення перерахунку пенсії позивачу неможливо, оскільки річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось її право на отримання підвищеної пенсії.

Позивач, звернулася до суду з позовом 07 травня 2009 року, та враховуючи положення ст.99 КАС України (у редакції чинної до 07 липня 2010 року), нею було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції скористався своїм правом та заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, а доказів поважності пропуску строку для звернення за захистом прав до суду надано не було, то вимоги позивача, підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року.

В звязку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції щодо задоволення вказаної частини позовних вимог обґрунтованим і тому суд апеляційної інстанції вважає, що постанову Савранського районного суду Одеської області від 27 вересня 2010 року необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. При розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Разом з тим, під час розгляду справи 12 квітня 2011 року до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача, якому він просить закрити провадження у справі у звязку із смертю позивача, в підтвердження надаючи копію свідоцтва про смерть від 09 листопада 2010 року Серії 1-ЖД № 234249, з якої вбачається, що позивач, померла 03 листопада 2010 року.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи, що обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, виникли після ухвалення оскаржуваного судового рішення, на підставі ч. 2 ст.203 КАС України суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність визнання нечинною постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 100, 157, 195, 196, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Постанову Савранського районного суду Одеської області від 27 вересня 2010 року визнати нечинною.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Савранському районі Одеської області про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції в порядку та у строки, встановленні Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді: