Справа № 152/582/17
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/582/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 травня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Сектору реагування патрульної поліції Летичівського ВП ГУНП у Хмельницькій області Юзвишина Ігора Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 06.04.2017 року звернувся до Шаргородського районного суду із означеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову відповідача від 31.03.2017 року серії АР №194784 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 225 грн. і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.03.2017 року приблизно о 16 годині 30 хвилин керував автомобілем «Мерседес Бенц Е 250» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та рухався в м. Вінницю. На 320 км. дороги Стрий-Знам'янка він був зупинений відповідачем, котрий при перевірці документів зазначив про порушення ним ПДР, яке полягає в тому, що здійснюючи обгін транспортного засобу, що рухався у попутному напрямку, ним перетнуто суцільну лінію дорожньої розмітки.

З зазначеним він не погодився та попросив відповідача надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення, яке останнім було проігноровано, а натомість, складено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., однак, не відомо, за якою статтею КпАП України.

Вказану постанову вважає необґрунтованою та незаконною, так як вона не базується на доказах.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, відповідно до абз.2 п.2 прохальної частини позовної заяви, просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.2).

Відповідач - поліцейський Сектору реагування патрульної поліції Летичівського ВП ГУНП у Хмельницькій області Юзвишин І.А. в судове засідання двічі не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду адміністративного позову був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.16, 17). Про причини неявки в суд відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності до суду не подавав. Також, на пропозицію суду, висловлену в ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.04.2017 року, заперечень щодо позову ОСОБА_1 відповідач Юзвишин І.А. - не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст.128 КАС України.

В судове засідання не прибули особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, тому перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, у зв'язку із чим суд вважає, що справу можна розглянути у порядку письмового провадження, на підставі ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України.

Вирішуючи спір суд встановив, що на автодорозі Стрий-Знам'янка (320 кілометр) поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Летичівського ВП ГУНП у Хмельницькій області Юзвишиним І.А. відносно позивача винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №194784 без зазначення часу та дати її винесення, з якої вбачається, що, дослівно мовою оригіналу «31.03.2017 року о 16 годині 35 хвилин на а/д Стрий-Знам'янка 320 км керував автомобілем, при цьому, здійснюючи обгін т/з, який рухався у попутному напрямку, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Вказаний факт підтверджується другим примірником постанови, що оскаржується, який знаходиться у позивача (а.с.4).

Підставою для винесення вказаної постанови став розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що вбачається із постанови.

Протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки із постанови про адміністративне правопорушення не вбачається, що вона винесена на підставі розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.2-5 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження

оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення

відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків

притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення

адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3

цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього

руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей

протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне

правопорушення.

З позовної заяви вбачається, що позивач при складанні постанови про адміністративне правопорушення заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, оспорював і накладення на нього адміністративного стягнення.

При цьому суд вважає, що вказана обставина не заперечується відповідачем, оскільки заперечень щодо вказаних обставин відповідач не надав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження від 07.04.2017 року.

Таким чином, відповідач, в силу вимог ч.5 ст.258 КУпАП, враховуючи, що ОСОБА_1 заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення та щодо винесення постанови, тобто оспорював допущення адміністративного порушення і стягнення, повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначити відомості, передбачені ст.256 КУпАП, що відповідачем не зроблено.

Крім того, з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення не вбачається дата її складання, тобто дата розгляду відповідачем справи, що є порушенням вимог ст.283 КпАП України.

Також, з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що вона складена щодо особи, відносно якої розглядається справа - ОСОБА_1, проте не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес з номерним знаком НОМЕР_1; що саме ОСОБА_1 здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки.

Відповідачем взагалі не вірно встановлено номерний знак транспортного засобу, що є порушенням вимог ст.283 КпАП України, оскільки із постанови вбачається, що позивач керував транспортним засобом Мерседес з номерним знаком НОМЕР_1, тоді як із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що його номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6).

Опис обставин, установлених під час розгляду справи, відповідачем викладено не в повному обсязі, оскільки не зазначені свідки адміністративного правопорушення, та навіть не зазначено, який транспортний засіб та під керуванням кого обігнав ОСОБА_1 і при цьому здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки.

Суд позбавлений можливості встановити вказані вище обставини для ухвалення об'єктивного рішення у справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не складався, докази на підтвердження обставин справи, зазначених у постанові, відсутні, ОСОБА_1 відповідачем не надавалася можливість надати пояснення по суті справи.

Таким чином, судом встановлено, що постанова серії АР №194784 без зазначення дати її складання, винесена відповідачем відносно ОСОБА_1 з істотними порушеннями КУпАП, не відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст.280 КпАП України, не ґрунтується на повно з'ясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

З роз'яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», вбачається, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, із матеріалів справи не вбачається, якими доказами керувався відповідач, при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.121 КУпАП.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, відповідачем не надано суду доказів (фото- і кінозйомки, пояснення свідків тощо) на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.121 КУпАП, як того вимагає ст.251 КУпАП, а зазначені в постанові в справі про адміністративне правопорушення обставини не розкривають об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Так, ч.1 ст.121 КУпАП встановлено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. За таке порушення передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, з постанови про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не вбачається, що останнім вчинено якесь і порушень, передбачених ч.1 ст.121 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не розкрита об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України.

Також, судом встановлено, що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., тобто в розмірі, що не передбачений ч.1 ст.121 КпАП України.

Взагалі, судом встановлено, що відповідальність за порушення водієм вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг не передбачена ч.1 ст.121 КпАП України, як зазначено відповідачем в постанові про адміністративне правопорушення.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративно-правові відносини, що регулюються КАС України та КпАП України.

Відповідно до ст.ст.2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, органів місцевого самоврядування і до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Проте, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд може визнати протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ст.ст.280, 287, 289, 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, та інше. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки суб'єктом владних повноважень не було надано заперечень на позовну заяву та доказів в обґрунтування заперечень проти позову, як і не було спростовано доводів позивача, то постанова серії АР №194784, винесена відповідачем відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КпАП України і про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. не відповідає вимогам законодавства, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Крім того з метою повного захисту порушених прав позивача, провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Керуючись ст.ст.2, 4, 6, 9, 11, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, на підставі ст.ст.280, 283, 287, 289, 293 КпАП України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Сектору реагування патрульної поліції Летичівського ВП ГУНП у Хмельницькій області Юзвишина Ігора Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР №194784 без зазначення дати її складання в справі про адміністративне правопорушення, складену поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Летичівського ВП ГУНП у Хмельницькій області Юзвишиним Ігорем Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КпАП України і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: