Справа № 2-а-3219/11/1470
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2012 р.Справа № 2-а-3219/11/1470

Категорія:9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Гарник А.С.

з участю: представника публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" ОСОБА_2, представника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року публічне акціонерне товариство по газифікації та газопостачанню (далі ПАТ ГГ "Миколаївгаз") звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків (далі СДПІ по роботі з ВПП) у м. Миколаєві про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 лютого 2011 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог п.9,10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", оскільки відсутні під час фактичної перевірки касові документи були викрадені у підприємства 10 лютого 2010 року, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи. Крім того, попередньою виїзною перевіркою порушень вимог вищевказаного Закону не встановлено.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вказуючи, що навіть у разі втрати документів з поважних причин, у підприємства було достатньо часу для їх поновлення, але за рік цього не було зроблено.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ ГГ "Миколаївгаз" ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ПАТ ГГ "Миколаївгаз", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

09 лютого 2011 року працівниками податкової служби було здійснено фактичну перевірку Управління по реалізації скрапленого газу, яке є структурним підрозділом ПАТ "Миколаївгаз" з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, результати якої оформлено актом №0053/14/00/23/35564376.

Під час перевірки податківцями встановлено:

· 14 випадків незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків у Книзі обліку розрахункових операцій;

· 437 випадків незабезпечення зберігання контрольних стрічок.

21 лютого 2011 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення про нарахування позивачу штрафних санкцій на суму 75 650 грн.

Факт відсутності касових документів на момент перевірки позивачем не заперечується.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п. 44.5 ст. 44 ПК України платник податків зобовязаний у пятиденний строк з дня втрати, пошкодження або дострокового знищення документів письмово повідомити орган ДПС за місцем обліку та поновити документи протягом 90 днів. Таким чином, позивач мав достатньо часу для поновлення документів, але цього не зробив.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, п.9, 10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст. 44 ПК України.

В апеляційній скарзі ПАТ ГГ "Миколаївгаз" вказується, що відповідальність платника податку за крадіжку невстановленими особами контрольних стрічок Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не передбачена.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначає правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання та їх господарські одиниці, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Так, сума штрафних (фінансових) санкцій до апелянта застосована за порушення п.9, 10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

· щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО;

· друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Крім того, п.44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п.44.3.ст. 44 ПК України).

Таким чином, Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", зобов'язуючи суб'єкта підприємницької діяльності друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО, а також друкувати або створювати в електронній формі на РРО контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років, у разі порушення цих вимог не ставить застосування фінансових санкцій у залежність від будь-яких обставин і не пов'язує наслідків щодо звільнення від відповідальності у зв'язку з наявністю будь-яких обставин.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатнього часу для поновлення касових документів, а також фактичну можливість їх поновлення (оскільки вся інформація міститься у фіскальній памяті РРО).

Крім того, значна частина касових документів відсутніх у позивача на момент перевірки датовані вже після 10 лютого 2010 року , тобто після факту крадіжки документів.

Судова колегія також не приймає довід апелянта про те, що ст.ст. 8, 9, 10 ПК України встановлений вичерпний перелік податків та зборів, але в цих статтях штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, як один із видів податків і зборів не передбачені, оскільки штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг не є ні податком, ні збором це санкція.

За таких підстав, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ ГГ "Миколаївгаз" до СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві про про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 лютого 2011 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 лютого 2012 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: