Справа № 823/341/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року справа № 823/341/17

13 год. 13 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, представника відповідача 1 Желізняк Ю.В. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач 1), атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо включення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на підставі наказу від 12.02.2016 року №222 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Черкаській області»;

- визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прийняте стосовно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та оформлене протоколом ОП №15.00026237.0062195 від 25.08.2016 року та зазначене в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.09.2016 року №154 о/с «По особовому складу», підписаний тимчасово виконуючим обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Кожухівським В.О., в частині звільнення ОСОБА_3, поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з 13 вересня 2016 року зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 13 вересня 2016 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 13 вересня по дату поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.11.2015 наказом № 1 о/с він був прийнятий на службу до Національної поліції України на посаду поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з присвоєнням спеціального звання сержант поліції. 25.08.2016 атестаційною комісією № 11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області було проведено атестування позивача, за результатами якого прийняте рішення, оформлене протоколом ОП № 15.00026237.0062195, про визнання ОСОБА_3 таким, що не відповідає займаній посаді, у зв'язку з чим підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 154 о/с від 13.09.2016 позивач був звільнений зі служби в поліції за п. 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про національну поліцію» з 13.09.2016. Позивач вважає вказаний наказ незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у відповідача були відсутні правові підстави для проведення атестування позивача, і як наслідок для його звільнення.

Відповідно до наданих 21.04.2017 представником Головного управління Національної поліції в Черкаській області заперечень на адміністративний позов, відповідач 1 заперечує проти задоволення позову, у зв'язку з тим, що призначення позивача на посаду 07.11.2015 та присвоєння йому спеціального звання не свідчило станом на вказану дату про його відповідність займаній посаді у розрізі вимог до поліцейських, встановлених Законом України «Про національну поліцію» та не звільняло позивача від обов'язку проходження атестації в подальшому.

У вказаних запереченнях на адміністративний позов також зазначено, що позивач дотримався умов проведення атестування поліцейських, а саме - зареєструвався особисто у єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі, що свідчить про виявлення позивачем бажання пройти атестування для встановлення відповідності займаній посаді. Прийняття конкретного рішення комісією відносно поліцейського є дискреційними повноваженнями відповідної комісії, яка приймає його виходячи з конкретних обставин, а тому, враховуючи, що предметом оскарження даного спору є лише підстави для проведення атестації позивача, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на обставини викладені у запереченнях на адміністративний позов та зазначила що оскаржуваний наказ, прийнятий з дотриманням норм Закону України «Про Національну поліцію» та інших законів України на виконання наслідків атестації, тому просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача 2, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача та представника відповідача 1, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 1 о/с від 07.11.2015 позивача, який мав спеціальне звання сержант міліції призначено поліцейським Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з присвоєнням йому спеціального звання сержант поліції в порядку переатестування.

Наказом Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 12.02.2016 № 222 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Черкаській області», відповідно до ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, наказано провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Черкаській області та підпорядкованих підрозділів.

14.07.2016 на виконання вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських» Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області було видано наказ № 1210 «Про організацію заходів для проведення тестування поліцейських ІІІ-ї групи ГУНП в Черкаській області під час проходження атестування».

Згодом, наказом від 15.07.2016 № 1227 «Про оголошення персонального складу атестаційної комісії для проведення атестування поліцейських (група 3) Головного управління Національної поліції у Черкаській області» оголошено персональний склад атестаційних комісії № 11 Головного управління Національної поліції у Черкаській області, яка проводила атестацію стосовно позивача.

25.08.2016 рішенням атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції у Черкаській області, що оформлене протоколом ОП № 15.00026237.0062195, за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення, атестаційною комісією прийнято рішення (за - 5, проти - 1), що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

В подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 154 о/с від 13.09.2016 позивач був звільнений зі служби в поліції за п. 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» з 13.09.2016, копію вказаного наказу позивач отримав лише 21.02.2017.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

У відповідності до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Статтею 47 Закону № 580-VIII встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Зі змісту пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII вбачається, що видання наказу про призначення, є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Зазначена норма не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, як під час прийняття, так і під час подальшого проходження служби в поліції. Та обставина, що при прийнятті позивача на службу в поліцію для нього не проводився конкурс на зайняття посади в поліції, не породжує для відповідача права проводити відповідний конкурс в подальшому, тобто для вже призначеного на посаду працівника.

Статтею 58 Закону №580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Необхідно зазначити, що у будь-якому випадку строковість призначення на посаду поліцейського не є самостійною підставою для проведення атестації, крім того, вказані накази не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду.

Водночас мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону №580-VIII.

Згідно з частиною 1 статті 57 Закону №580-VIII, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 57 Закону №580-VIII, атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками. Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Частиною 2 статті 57 Закону №580-VIII передбачено, що атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (далі - Інструкція №1465), яка затверджена відповідно до статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, зокрема її пункт 3 розділу І.

Відповідно до п.п.2 п.1 розділу IV Інструкції №1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Абзацом 2 частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону №580-VIII підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Закон №580-VIII не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 вказаного Закону.

Визначену у частині 1 статті 57 Закону №580-VIII мету атестування відповідач 1 необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів. Мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, оскільки мета це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава це причина або достатній привід для її проведення.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що жодне положення Закону № 580-VIII (у тому числі й пункт 9 «Прикінцевих та перехідних положень» № 580-VIII) не дає підстав для твердження, що бувших працівників міліції, призначених на посади поліцейських на підставі пункту 9 «Прикінцевих та перехідних положень» № 580-VIII, варто вважати такими, що призначені на посади тимчасово до завершення їх атестування, тобто Закон передбачає спеціальну підставу атестування вказаних колишніх працівників поліції.

Отже, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, стосовно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону №580-VІІІ, крім того, статтею 57 Закону № 580-VIII взагалі не передбачено проходження поліцейськими так званих планових атестацій, для підтвердження ними відповідності займаним посадам.

Разом з тим, наказ Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 12.02.2016 № 222 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Черкаській області», на підставі якого проводилась атестація позивача, містить лише посилання на ст. 57 та 58 Закону України «Про Національну поліцію», без зазначення конкретних підстав для включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестації, як і не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу чи для вирішення питання про його переміщення на нижчу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад за станом здоров'я чи у зв'язку із невиконанням службових обов'язків. Вказані відомості також відсутні і в атестаційному листку.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області протиправно включено ОСОБА_3 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Згідно з пунктом 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У свою чергу, судом встановлено, що 07.11.2015 наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 1 о/с, ОСОБА_3, прибулого з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування, присвоєно спеціальне звання сержант поліції та прийнято на службу до Національної поліції України на посаду поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Отже, позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII, шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

При цьому, статтею 58 Закону № 580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

У свою чергу, відомостей щодо застереження про тимчасовість призначення ОСОБА_3 на посаду - відповідачем 1 суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що у відповідності до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII, видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Крім того, суд враховує положення Закону України від 12.01.2012 №4312-VI «Про професійний розвиток працівників» (далі - Закон №4312-VI), яким врегульовані правові та організаційні засади процедури оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня (атестації).

Статтею 12 Закону №4312-VI визначені категорії працівників, які не підлягає атестації, зокрема згідно з частиною першою цієї статті не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

З огляду на те, що позивача було призначено вперше на посаду наказом від 07.11.2015 №1 о/с, тому він не міг бути призначений до проходження атестації за цією посадою до 07.11.2016.

Таким чином, атестація працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування також суперечить вимогам Закону України «Про професійний розвиток працівників» та Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідачами не доведено, що позивач підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що останній мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» для направлення позивача для атестування поліцейських.

Враховуючи протиправність включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, усі правові наслідки пов'язані із проведенням такої атестації, зокрема, прийняття відповідних рішень атестаційною комісію №11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області - є незаконними, тобто, протиправність рішень та дій суб'єкта владних повноважень, при відсутності законних на те підстав для призначення та проведення відносно ОСОБА_3 атестації, не створюють юридично значимих законних правових наслідків.

Щодо висновків атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області, оформлених протокольним рішенням від 25.08.2016 ОП № 15.00026237.0062195 про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 розділу І Інструкції №1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Розділом ІV Інструкції №1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції. В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції №1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Наведені норми Інструкції №1465 свідчать, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційного листа; матеріалів співбесіди; документів, що надійшли на запити атестаційної комісії, результатів тестування на поліграфі та матеріалів особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Слід зазначити, що зміст протоколу від 25.08.2016 ОП № 15.00026237.0062195 не дає підстав вважати, що атестаційною комісією рішення про службову невідповідність позивача приймалося на підставі повного та всебічного розгляду всіх матеріалів, що були надані до атестування, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, що свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

Що стосується результатів тестування позивача, то, як вбачається з атестаційного листа позивача (розділ ІІІ), за результатами тестування: за тестування загальних навичок останній набрав 28 балів із 60; професійне тестування - 29 бали із 60. Всього за результатами тестування позивач набрав 57 балів.

Однак, суд звертає увагу на те, що згідно положень Інструкції № 1465 результати тестування обов'язково враховуються атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування.

Під час розгляду справи відповідачами не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що вказана кількість балів свідчить про професійну невідповідність позивача, доказів наявності недоліків в роботі позивача.

У свою чергу, оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Проте, з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність та, як наслідок, позивач підлягав звільненню з публічної служби.

При цьому, у п. 5 частини 1 ст. 77 Закону № 580-VIII зазначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

У свою чергу, визначення терміну «службова невідповідність» Закон № 580-VIII не надає; тим не менше, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Негативна оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, що надана атестаційною комісією, не узгоджується з доказами про позитивну оцінку щодо цього ж поліцейського. При цьому атестаційною комісією не наведено мотивів неврахування таких доказів.

Набрання поліцейським за результатами тестування кількості балів, меншої за мінімально необхідний рівень атестаційна комісія оцінювала без зважання на решту доказів.

За таких обставин суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прийняте стосовно ОСОБА_3, оформленого протоколом від 25.08.2016 ОП № 15.00026237.0062195.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.09.2016 № 154 о/с щодо звільнення позивача зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», суд зазначає наступне.

Звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII можливе лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідачем 1 не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції, необхідності застосування крайнього ступеню дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Суд звертає увагу про ненадання відповідачем 1 доказів, які б вказували на невідповідність позивача займаній посаді, зокрема, документів, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на низький професійний рівень.

Пунктом 24 Розділу ІV Інструкції №1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді, підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII (через службову невідповідність).

Керівник поліції відповідно до ст. 22 Закону № 580-VIII як посадова особа органу державної влади повинен приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлені законодавством, таке рішення повинно бути обґрунтованим, тобто з урахуванням всіх обставин (доказів), що мають значення для прийняття рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, враховуючи те, що підставою прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.09.2016 № 154 о/с про звільнення позивача є рішення атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції у Черкаській області, оформлене протоколом від 25.08.2016 ОП № 15.00026237.0062195 щодо невідповідності позивача займаній посаді, суд дійшов до висновку, що для повного та всебічного захисту прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.09.2016 № 154 о/с.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується протиправність звільнення позивача із служби в поліції, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог позивача в частині поновлення його на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме - на посаді поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з відповідача 1 на користь позивача середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до позиції зазначеній у постанові Верховного Суду України від 14 січня 2014 року справа №21-395а13 суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР).

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначено Законом № 580-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 №114, в редакції від 28.10.2015, Порядком умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затвердженим Наказом МВС України від 06.04.2016, № 260.

Відповідно до п. 4 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Щодо розміру грошового зобов'язання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується приписами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Так, згідно з абзацом «з» пункту 1 Порядку цей Порядок застосовується і у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно пп. «в» п. 4 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому відповідач 1, як податковий агент згідно з нормами Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно з Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зобов'язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті прибутковий податок з доходів фізичних осіб та єдиний страховий внесок.

Такі висновки узгоджуються з практикою Верховного Суду України, зокрема, викладеною в постановах від 21.01.2012 № 6-87цс11 та від 14.01.2014 № 21-395а13.

В матеріалах адміністративної справи знаходиться довідка Головного управління Національної поліції в Черкаській області №363 від 20.04.2017, відповідно до якої грошове забезпечення позивача у липні 2016 року становило - 2 750 грн 00 коп., у серпні 2016 року становило 2 750 грн 00 коп.

З викладеного слідує, що середньоденна заробітна плата позивача становить 88 грн 71 коп. (2 750 грн 00 коп. (липень 2016 року) + 2 750 грн 00 коп. (серпень 2016 року) / 62 (кількість відпрацьованих днів), а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 за 218 робочих днів вимушеного прогулу становить 19 338 грн 78 коп. (88 грн 71 коп. х 218 (днів вимушеного прогулу) без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів).

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до адміністративного суду згідно з квитанцією від 28.02.2017 № 0.0.716258959.1 сплачено судовий збір у розмірі 3 200 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, з подальшими змінами та доповненнями.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-V визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VI «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому, суд зазначає, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 3 200 грн 00 коп. може бути повернутий за заявою позивача відповідно до ст. 7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VI «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 9, 14, 86, 94, 128, 159-163, 167, 185-187, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо включення ОСОБА_3, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на підставі наказу від 12.02.2016 № 222 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Черкаській області».

Визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прийняте стосовно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та оформлене протоколом ОП №15.00026237.0062195 від 25.08.2016 та зазначене в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.09.2016 №154 о/с.

Поновити ОСОБА_3 на посаді поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 40108667) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 14 вересня 2016 року по дату поновлення на службі в розмірі 19 338 (дев'ятнадцять тисяч триста тридцять вісім) грн 78 коп.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді поліцейського Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та виплату йому середньомісячного заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 03.05.2017.