Справа № 607/9834/16-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2017 Справа №607/9834/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого - судді Стельмащука П.Я.,

суддів Сташків Н.М., Сливка Л.М.,

секретаря судового засідання - Гудима Н.І.;

за участю позивача та його представника,

представників відповідача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 4 ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Також просить зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 206700,00 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що з 20.09.1982р. по 02.02.1985р. проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, а в період з 12.05.1983р. по 02.02.1985р. брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан. 17.11.2015р. позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із пораненням (контузією) та захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 09.12.2015р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням групи інвалідності внаслідок поранення, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 01.06.2016р. комісаріат листом повідомив позивача, що протоколом від 20.05.2016р. комісія Міністерства оборони України розглянувши подані документи дійшла висновку про необхідність їх повернення на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. При цьому, Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України у своєму протоколі від 10.08.2015р. визнала, що вогнепальні осколкові поранення голови, правої ноги (контузія головного мозку 1984 рік) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджено військово-медичними та військово-обліковими документами. Позивач вважає, що відповідачем надано формальну відповідь та не вирішено питання по суті, така бездіяльність відповідача є незаконною, а порушене право просить відновити вищезазначеним шляхом.

Позивач та його представник в судових засіданнях позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях.

Представник відповідача Міністерства оборони України в судових засіданнях позов заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях та наданих суду усних поясненнях, суть яких зводиться до наступного. Позов є передчасний, так як відповідач не розглядав по суті заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги. Документи на призначення допомоги були повернуті Міністерством на доопрацювання, у зв`язку із тим, що позивач не надав документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Подання такого документа передбачено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців,…, затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. Також вказує на те, що єдиним документом, який може підтвердити вищевказане, є довідка видана командиром військової частини, де позивач проходив військову службу. Окрім того, просить залишити позов без розгляду, у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку для звернення до суду, передбаченим ч. 5 статті 99 КАС України.

Представник третьої особи в судових засіданнях також позов заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях та наданих суду усних поясненнях, які в цілому, аналогічні позиції відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, судом встановлено наступні обставини.

З 20 вересня 1982 року по 02 лютого 1985 року позивач проходив службу в Збройних Силах СРСР. З 12 травня 1983 року по 02 лютого 1985 року брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан і має право на пільги. Дані обставини підтверджуються довідкою Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату №305 від 17.11.2015р., а також записами у військовому квитку позивача, та не заперечуються сторонами.

Згідно витягу з протоколу №2963 від 10.08.2015р. засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, вогнепальні осколкові поранення голови, правої ноги (контузія головного мозку 1984р.), колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , що підтверджено висновком спеціаліста №829 від 12.06.2015р., виданого Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи, наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючий, кризовий перебіг, з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, частими лікворо-гіпертензивними кризами, вегето-судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичний церебральний арахноїдит з лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст. стійко вираженим цефалгічним синдромом», - що підтверджено військово-медичними та військово-обліковими документами. Поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0510755 від 17.11.2015р., позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності, поранення (контузія) та захворювання пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

09.12.2015р. позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу групи інвалідності пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби. До заяви позивач додав: копію довідки МСЕК, довідку про проходження військової служби, копію військового квитка, копію постанови ВЛК, висновок судово-медичного експерта, копію ідентифікаційного коду, копію паспорта, довідку про відкриття рахунку.

Згідно витягу із протоколу №36 від 20.05.2016р. комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби МОУ, розглянувши подані позивачем документи, дійшла висновку про необхідність повернення обласному військовому комісаріату документів позивача на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р.

Листом від 01.06.2016р. військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що протоколом №36 від 20.05.2016р. комісія МОУ дійшла висновку про необхідність повернення документів позивача на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позов з наступних мотивів.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IIІ групи.

Відповідно до п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р. (далі Порядок), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пп. 1 п. 6 Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

У п. 11 Порядку вказано, що вiйськовослужбовець, вiйськовозобов`язаний та резервiст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разi настання iнвалiдностi чи втрати працездатностi без встановлення йому iнвалiдностi, подає уповноваженому органу такi документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням iнвалiдностi чи часткової втрати працездатностi без встановлення iнвалiдностi; довiдку медико-соцiальної експертної комiсiї про встановлення групи iнвалiдностi або вiдсотка втрати працездатностi iз зазначенням причинного зв`язку iнвалiдностi чи втрати працездатностi. До заяви додаються копiї: постанови вiдповiдної вiйськово-лiкарської комiсiї щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузiї, травми або калiцтва), захворювання; документа, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є наслiдком вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження; сторiнок паспорта з даними про прiзвище, iм`я та по батьковi i мiсце реєстрацiї; документа, що засвiдчує реєстрацiю фiзичної особи у Державному реєстрi фiзичних осiб - платникiв податкiв, виданого органом доходiв i зборiв (для фiзичної особи, яка через свої релiгiйнi переконання вiдмовляється вiд прийняття реєстрацiйного номера облiкової картки платника податкiв, офiцiйно повiдомила про це вiдповiдний орган доходiв i зборiв та має вiдмiтку в паспортi громадянина України, - копiю сторiнки паспорта з такою НОМЕР_1 ).

Згідно з п. 12, 13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, право особи на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, виникає з дня встановлення інвалідності, що визначається датою, вказаною в довідці МСЕК, і обов`язок щодо забезпечення його реалізації шляхом прийняття відповідного рішення покладено на Міністерство оборони України. Водночас, порядок отримання особою зазначеної допомоги та її розмір регламентуються законодавством, чинним на момент виникнення в неї такого права.

Відповідач та третя особа не заперечують права позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, однак вказують на те, що його заява не була розглянута по суті, так як позивач не надав документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). При цьому відповідач вказує на те, що єдиним документом, який може підтвердити вищевказане, є довідка видана командиром військової частини, де позивач проходив військову службу.

Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною 1 статті 8 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч. 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач, приймаючи рішення про повернення поданих позивачем документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, без прийняття рішення про призначення чи про відмову у призначенні цієї виплати, діяв не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не добросовісно та не розсудливо, а також дане рішення було прийнято не своєчасно, тобто не протягом розумного строку.
З моменту поранення пройшло більше 30 років, позивач служив у військовій частині вже не існуючої на цей час держави (СРСР).
Тому, вимагати у позивача довідку, видану командиром військової частини, де позивач проходив військову службу про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), при тому що поранення було у 1984 році, за наявності вищезгаданих висновку Центральної військово-лікарської комісії МОУ та довідки МСЕК, в яких встановлено причинно-наслідковий зв`язок між пораненням, отриманим позивачем під час виконання обов`язків військової служби та подальшою інвалідністю, є не обґрунтованим, не добросовісним та не розсудливим рішенням.
Окрім того, позивач звернувся із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги 09 грудня 2015року, а відповідач повернув подані позивачем документи без прийняття рішення про призначення чи про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги лише 20 травня 2016 року, що, на переконання суду, не є розумним строком розгляду заяви.
Також слід зазначити, що ні Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», ні Порядком, не передбачено повноваження відповідача повертати подані заявниками, відповідно до цих нормативно-правових актів, документи. До повноважень відповідача входить прийняття рішення про призначення чи про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

В рішенні від 20.10.2011 р. по справі «Рисовський проти України», в якому Європейський суд з прав людини наголосив на важливості принципу «належного урядування», відповідно до якого в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Враховуючи встановлені обставини, бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 4 ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» слід визнати протиправною.

Також, з метою повного, всебічного і ефективного захисту прав позивача, у відповідності до ч. 2 ст.11 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ-ї групи, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії, в порядку, визначеному законодавством.

При цьому, наявність правових підстав для застосування вищевказаного способу захисту прав позивача і таким чином задоволення адміністративного позову частково, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015р. у справі №826/4418/14, в якій ВСУ зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Крім того, у висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема передбачає, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

Суд вважає, що застосування вищевказаного способу захисту є виваженим і доцільним для відновлення порушеного права позивача, а його позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити йому одноразову грошову допомогу в конкретному розмірі 206700,00 грн. задоволенню не підлягають, так як зумовлюють втручання в дискреційні повноваження відповідача, оскільки нарахування вказаної допомоги, включаючи визначення її розміру, належить до виключної компетенції відповідача, яка на теперішній час ним не реалізована.

Суд відхиляє клопотання відповідача про залишення позову без розгляду із посиланням на ч. 5 статті 99, статтю 100 КАС України, у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку для звернення до суду, керуючись наступним.

Згідно ч. 5 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.
Тобто, дана частина статті 99 КАС України вказує про місячний строк на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним, тобто суб`єктом владних повноважень, може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.
Тому, по перше, відповідач помилково трактує ч. 5 статті 99 КАС України, так як у даній справі вимогу про стягнення грошових коштів може поставити не відповідач суб`єкт владних повноважень, а навпаки позивач. По друге, позивач оскаржує не рішення відповідача, а бездіяльність.
У спірних правовідносинах строк для звернення до суду загальний, тобто встановлений ч. 2 статті 99 КАС України шестимісячний.
Лист облвійськкомату про повернення документів позивача на доопрацювання від 01.06.2016р. Позивач звернувся до суду 01.08.2016р., тобто без пропуску шестимісячного строку, тому клопотання відповідача про залишення позову без розгляду до задоволення не підлягає.
Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись статтями 2, 5-11, 69-72, 122, 158-163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 4 ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії, в порядку, визначеному законодавством.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Головуючий суддяП. Я. Стельмащук

Судді Н.М.Сташків

Л.М.Сливка