Справа № 163/753/17
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/753/17
Провадження № 2-а/163/41/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області у складі: головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2017 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 10.03.2017 року він, керуючи автомобілем марки «IVECO» з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_1/СА5706ХР, рухався по трасі Київ-Чоп у напрямку міста Київ. Приблизно о 01.10 годині його зупинив інспектор роти №3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 і звинуватив в тому, що він, нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, не маючи на це відповідного дозволу. Як наслідок, відносно нього було винесено оскаржувану постанову, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Просив суд врахувати, що вимірювання габариту ширини вантажу проводилося без допомоги спеціального технічного засобу (обладнання), яке має метрологічні характеристики, прямо на дорозі, поза межами стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю.

Позивач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про підтримання поданої заяви та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань не подавав, а тому, в силу вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає, що справу можливо вирішити за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №462061 від 10.03.2017 (а.с. 2) слідує, що позивача визнано винним в тому, що він, керуючи автомобілем марки «IVECO» з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_1/СА5706ХР, 10.03.2017 о 01:10 год. на а/д Київ-Чоп 235 км.+500 м, перевозив вантаж (сівалку), габарити якого перевищували за шириною 2,6 м, а саме останні становили 3,6 м, без відповідного на це дозволу Національної поліції, та без увімкненого проблискового маячка оранжевого кольору, чим порушив п. 22.5 і п. 22.6 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 гривень. У графі «копію постанови мною отримано «підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності» стоїть підпис позивача.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 року (далі - Порядок) вбачається, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Разом з тим, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів, тощо.

В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що вимірювання габариту ширини вантажу проводилося без допомоги спеціального технічного засобу (обладнання), яке має метрологічні характеристики.

Згідно положень Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 27.06.2007 року №879, слідує, що вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (п.12 Порядку). Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Крім того, у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані в якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожний вимірювальний засіб має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в України та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.

Чи здійснювалось вимірювання габариту ширини вантажу за допомогою спеціального технічного засобу (обладнання), яке має метрологічні характеристики і відповідає вимогам вищезазначеного Закону, із матеріалів доданих до оскаржуваної постанови не представляється за можливе встановити, оскільки жодних документів додано не було.

У описовій частині оскаржуваної постанови взагалі не зазначається пристрій, яким здійснювалося вимірювання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, доведеним твердження позивача про відсутність з боку відповідача інформації про прилад габаритно-вагового контролю на момент перевірки, зокрема про його технічний стан, що в свою чергу підтверджує порушення порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що по адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі неподання доказів на пропозицію суду, справа вирішується на основі наявних доказів.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищевикладене та встановлені у справі обставини, суд вважає, що стороною відповідача не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній факти належними та допустимими доказами, в порядку ст.251 КУпАП, які в даному випадку кореспондуються до Порядку, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 року №879, не підтверджені, а наведені у ній висновки щодо переміщення позивачем великогабаритного вантажу розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

Таким чином, суд визнає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у звязку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 по складенню постанови серії БР №462061 від 10.03.2017 року неправомірними.

Постанову серії БР №462061 від 10.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.