Справа № 810/3651/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3651/16 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екстер» до Державної фіскальної служби України, Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екстер» звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій відповідачів по неприйняттю електронного документа J3001001 - повідомлення про прийняття працівника на роботу та J0217010 - уточнюючого розрахунку з ПДВ протиправними та зобов'язання прийняти ці документи, а ДФС утриматись від блокування та нездійснення перешкод у прийнятті електронної звітності, згідно договору про визнання електронних документів № 071020161 від 07.10.2016р.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано дії Державної фіскальної служби України та Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області по неприйняттю повідомлення про прийняття працівника на роботу та уточнюючого розрахунку з ПДВ протиправними. Зобов'язано Білоцерківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області прийняти в електронному вигляді повідомлення про прийняття працівника на роботу та уточнюючий розрахунок з ПДВ (J3001001 та J0217010) відповідно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна фіскальна служба України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.10.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Екстер» були подані податковому органу з використанням ключів електронного підпису та діючого сертифікату повідомлення про прийняття працівника на роботу та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ в електронному вигляді, на підставі договору № 051020161 від 05.10.2016р., укладеного з Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області про визнання електронної звітності.

Однак, вказані документи податковим органом прийняті не були та, згідно відомостей квитанцій № 1 від 21.10.2016р. Центрального порталу прийому звітності ДФС щодо неприйняття документу (тобто, розрахунку та повідомлення), зазначена причина «можливе розірванням договору про визнання електронної звітності».

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо неприйняття документів в електронному вигляді, на підставі укладеного договору від 05.10.2016р. № 051020161 про визнання електронної звітності, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень пп. 14.1.181 п. 14.1 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлені ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до абз. 4 - 8 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній до Єдиного реєстру податкових накладних платників податку на додану вартість-продавців товарів (послуг) встановлений Кабінетом Міністрів України постановою від 29.12.2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок № 1246).

Згідно абз. 2 п. 1 Порядку № 1246, подання податкової накладної та/або розрахунку коригування Державній податковій службі в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого Державною податковою службою.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1246, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній, до Реєстру та їх реєстрація проводиться шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

В силу п. 7 - 11 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної в електронній формі до Державної податкової служби здійснюється її розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та проводиться її реєстрація.

Для підтвердження прийняття податкової накладної до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначеного документу, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі. Датою та часом подання податкової накладної в електронній формі Державній податковій службі є дата та час, зазначені у квитанції про її прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття. Квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної, надсилається протягом операційного дня продавцеві. Якщо протягом операційного дня продавцеві не надіслано квитанцію, що підтверджує прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування, такі податкова накладна та/або розрахунок коригування вважаються зареєстрованими.

Порядок електронного документообігу між платниками податків та контролюючими органами з приводу подання податкових документів в електронному вигляді із використанням електронного цифрового підпису регламентується Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008р. № 233, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за № 320/15011 (далі - Інструкція). Платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства на підставі укладеного з контролюючим органом договору про визнання електронних документів. Платник податків укладає один договір з територіальним органом ДФС за основним місцем обліку, який надає право подавати податкові документи до будь-якого органу ДФС, в якому такий платник перебуває на обліку. Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів.

Водночас, контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку. У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору платнику податків, договір з яким розірвано, ДФС надає право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 статті 49 розділу ІІ Податкового кодексу України (абзац третій пункту 49.4 статті 49 розділу ІІ Кодексу), про що зазначено в листі ДФС від 07.09.2016р. № 19336/6/99-99-08-02-01-15.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 21.10.2016 р., позивачем були подані податковому органу з використанням ключів електронного підпису та діючого сертифікату повідомлення про прийняття працівника на роботу та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ в електронному вигляді на підставі договору № 051020161 від 05.10.2016р., укладеного з Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області про визнання електронної звітності.

Однак, вказані документи прийняті не були та, згідно відомостей квитанцій № 1 від 21.10.2016р. Центрального порталу прийому звітності ДФС щодо неприйняття документу (тобто, розрахунку та повідомлення), зазначена причина «можливе розірванням договору про визнання електронної звітності».

Так, підставою для відмови у прийняті податкової звітності позивача спочатку було призупинення дії договору про визнання електронної звітності 26.10.2016р., а в подальшому, 29.11.2016 р., його розірвання.

Згідно Інструкції № 233, платник податків може надіслати до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкові документи в електронному вигляді після того, як з цим органом ДПС укладено договір про визнання електронних документів, а також надано посилені сертифікати відкритих ключів, сформовані акредитованим центром сертифікації ключів. Цією ж Інструкцією затверджено текст примірного договору про визнання електронних документів. Розділом 6 договору визначено, що зазначений договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Органу ДФС надано право на дострокове розірвання договору в односторонньому порядку з підстав, визначених самим договором. Згідно п. 5 договору, у разі припинення його дії надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді, не приймається.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на день подання позивачем документів в електронному вигляді, а саме 21.10.2016р., дія договору про визнання електронним документів припинена не була, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність законних підстав для неприйняття та нереєстрації поданих ТОВ «Екстер» документів в електронному вигляді.

Згідно п. 7 Інструкції № 233, підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Інші підстави для прийняття податкового документа відсутні.

Як вбачається з квитанції № 1 від 21.10.2016р., підставою для неприйняття слугувало можливе розірвання договору про визнання електронної звітності, що суперечить вимозі п.7 Інструкції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «Екстер» в частині визнання протиправними дій податкового органу по неприйняттю податкових документів 21.10.2016р. та зобов'язання їх прийняти.

Крім цього, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання ДФС утриматись від блокування електронної звітності та здійснення перешкод у її прийнятті згідно договору, оскільки вказані позовні вимоги є вимогами на майбутнє, що не відповідає спрямованості законодавства про адміністративне судочинство, а також, станом на день розгляду справи судом першої інстанції, договір № 051020161 від 05.10.2016р. відповідачем розірваний в односторонньому порядку і вказане рішення позивачем оскаржено не було.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Екстер» та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Собків Я.М.

Повний текст ухвали виготовлено 26.04.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Беспалов О.О.

Собків Я.М.