Справа № 308/5698/16-а
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5698/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до першого відповідача - Відділу охорони здоровя ОСОБА_2 міської ради та другого відповідача ОСОБА_2 міської поліклініки, про визнання протизаконними дії та зобовязання вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до першого відповідача - Відділу охорони здоровя ОСОБА_2 міської ради та другого відповідача - другого відповідача ОСОБА_2 міської поліклініки, за яким просить суд визнати протизаконним відмову Відділу охорони здоровя ОСОБА_2 міської ради у назначенні та наданні в пільговому порядку лікарських засобів та зобовязання відповідача відновити надання лікарських засобів: еуфілін -2% (в ампулах по 5 мл.); дексаметазон (в ампулах по 1 мл.); симбікорт 160/4,5 (інгалятор); сальбутамол (інгалятор).

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

Починаючи з 2015р. лікар-пульмонолог ОСОБА_3 зменшила кількість лікарських засобів та виписала пільгово тільки два препарати: симбікорт-160/4,5(інгалятор); сальбутамол (інгалятор).

Інші препарати: еуфілін -2% (в ампулах по 5 мл); дексаметазон (в ампулах по 1 мл) - не виписала. Причини відмови не пояснила.

ОСОБА_1 відноситься до групи населення, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби відпускаються безоплатно (Постанова КМУ від 17.08.1998р. №1303)

14.12.2015р. листом №Б-91/29-20 Відповідач повідомив, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоровя України від 08.10.2013р. №868 « Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги при бронхіальній астмі» лікар визначає стан пацієнта на час звернення і в залежності від важкості стану пацієнта призначається лікування. Вказані препарати не призначалися з метою уникнення ризиків розвитку серйозних побічних ефектів. Для підтримання нормального рівня повсякденної активності, підтримання функції дихання, на час звернення ОСОБА_1 було достатньо базисної терапії.

Проте, з такими висновками відповідача позивач не погоджується, оскільки вважає, що вищеназвані препарати використовувалися для його лікування тривалий період. Покращення стану здоровя, за якого можливо було б зменшити кількість лікувальних препаратів - не було.

Однак не задовольняючись даною ситуацією пульмонолог ОСОБА_3 починаючи з 2016р. (січень, лютий, березень) безпідставно відмовилась виписувати позивачу будь-які лікарські засоби.

Що й зумовило звернення позивача до суду з відповідним и позовом.

Позивач та його представник ОСОБА_4 позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач - Відділ охорони здоровя ОСОБА_2 міської ради заперечив проти зазначеного позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях які надійшли до суду 20.07.2016 року (а.с. 29 32)та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник другого відповідача ОСОБА_2 міської поліклініки ОСОБА_5 в судовому засіданні 26.12.2016 року позов також не визнав у повному обсязі та надав суду усні пояснення по суті заявлених позовних вимог.

В судове засідання 04.04.2017 року представники відповідачів не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином, проте просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням із 22.12.2003 року, що підтверджується довідкою МСЕК від 22.12.2003 року.

07.12.2015 року адвокат ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_1, звернувся до Управління охорони здоровя ОСОБА_2 міської ради із письмовим зверненням за яким просив забезпечити ОСОБА_1 випискою лікарських препаратів за пільговою ціною 50 % вартості та вжити заходів щодо забезпечення його лікарськими засобами, які виписувалися йому раніше: еуфілін -2% (в ампулах по 5 мл.); дексаметазон (в ампулах по 1 мл.); симбікорт 160/4,5 (інгалятор); сальбутамол (інгалятор).

На цей запит Відділом охорони здоровя ОСОБА_2 міської ради була надана письмова відповідь від 14.12.2015 року № Б-91/29-20, що у звязку із відсутністю загострення бронхіальної астми у гр. ОСОБА_1, лікар не призначив допоміжні медикаменти, так як це дозволяє уникати ризику розвитку серйозних побічних ефектів. Лікування глюкокортикоїдами, до яких відноситься і дексаметазон, необхідне при важкій неконтрольованій астмі. Еуфілін може застосовуватись в якості додаткової терапії для пацієнтів, у яких контроль бронхіальної астми не досягається при лікуванні базисними препаратами. При застосуванні еуфіліну мають місце часті побічні ефекти.

Враховуючи стан пацієнта, керуючись Протоколом надання медичної допомоги при бронхіальній астмі, затвердженим наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.10.2013 №868, лікар - пульмонолога міської поліклініки ОСОБА_3 дійшла висновку, що для підтримання нормального рівня повсякденної активності, підтримання функції дихання, на час звернення гр.ОСОБА_6, достатньо базисної терапії.

Позивача також було повідомлено, що якщо лікування, призначене І ОСОБА_3 не задовольняє гр. ОСОБА_1, можливо розглянути як варіант направлення його в обласну клінічну лікарню ім. А.Новака з метою обстеження та корекції лікування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з дослідженого, за згодою позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні 04.04.2017 року оригіналу медичної картки хворого ОСОБА_2 міської поліклініки ОСОБА_1 з 14.07.2015 року до 01.02.2017 року встановлений один і той самий діагноз: «Бронхіальна астма, персистуюча, середнього ступеню важкості, частково контрольована», та інші супутні діагнози.

При цьому у період з 03.07.2015 року по 01.02.2017 року він неодноразово, а саме: 03.07.2015 року, 14.07.2015 року, 06.08.2015 року, 01.09.2015 року, 05.10.2015 року, 05.11.2015 року, 03.12.2015 року, 22.03.2016 року, 06.04.2016 року, 13.04.2016 року, 11.05.2016 року, 06.06.2016 року, 08.07.2016 року, 08.08.2016 року, 06.09.2016 року, 07.11.2016 року, 08.12.2016 року, 20.01.2017 року та 01.02.2017 року, - відвідував лікаря пульмонолога ОСОБА_2 міської поліклініки, яким йому було призначено та виписано для підтримуючої базової терапії: симбікорт 160/4,5 та сальбутамол.

Слід зазначити, що лікарем пульмонологом неодноразово було рекомендовано ОСОБА_1 пройти обстеження здати клінічні аналізи та пройти ЕКГ, ФГО, Спірографію, консультації інших лікарів спеціалістів, проте останній не пройшов зазначене обстеження, від огляду лікаря неодноразово відмовлявся.

В судовому засіданні 04.04.2017 року судом було зясовано у позивача ОСОБА_1 чому ним не пройдено відповідне обстеження, на що він пояснив, що не довіряє лікарям і не збирається його проходити, вважає, що оскільки ліки зазначені у позові надавалися йому раніше, то їх слід надавати і у подальшому, в чому йому безпідставно відмовляють.

В обґрунтування своїх доводів позивач надав суду: аркуші із картки, встановити коли і ким вона заведена не надається можливим, відповідно до яких 30.04.2004 року хворий прийшов лікуватися в пульмонологічне відділення ЦМКЛ з 23.02 по 11.03.2004 року і йому був поставлений діагноз: Бронхіальна астма, персистуюча форма, важкий перебіг та інші супутні діагнози, а також витяги з історії хвороби стаціонарного хворого Пульмонологічного відділення ОСОБА_2 міської клінічної лікарні: за період з 15.09.2004 року по 01.10.2004 року № 11315/647, з якої вбачається, що йому був поставлений діагноз: Бронхіальна астма, персистуюча форма, важкий перебіг, горомонозалежний, фаза загострення, та за період з 20.07.2005 року по 26.07.2005 року № 7972/508 за яким був поставлений аналогічний діагноз.

Проте, зазначені докази не приймаються судом до уваги, оскільки зі спливом великого проміжку часу майже 13 років неможливо їх ототожнення із особою позивача на цей час, більш того лише до компетенції лікаря належать повноваження із постановлення відповідного діагнозу хворому. Станом на час звернення позивача до суду з відповідним позовом та час розгляду справи, ОСОБА_1 лікарем пульмонологом був поставлений інший діагноз: «Бронхіальна астма, персистуюча, середнього ступеню важкості, частково контрольована», що не спростовано позивачем належними та допустимим

доказами, клопотання від позивача або його представника щодо призначення експертизи до суду також не надходило, відтак суд при вирішення справи виходить саме із цього діагнозу.

У Протоколі надання медичної допомоги хворим на бронхіальну астму, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України № 128 від 19.03.2007 року, який діяв до дня введення у дію нового Уніфікованого протоколу із 08.10.2013 року, був передбачений ступінчастий підхід до фармакотерапії хворих на БА, а саме: ступінь 3 середньої тяжкості персистуюча БА, передбачає лікування симптоматична терапія плюс один або два контролюючі засоби. Щоденне регулярне лікування протизапальними засобами для досягнення й підтримання контролю БА.

Рекомендується поєднаний прийом інгаляційних ГКС у низьких дозах та інгаляційних ?2-агоністів пролонгованої дії, як в окремих доставних пристроях, так і в фіксованій комбінації. Фіксована комбінація в одній лікарській формі інгаляційного ГКС та інгаляційного ?2-агоністу пролонгованої дії покращує комплаєнс (зручний шлях доставки ліків, зазвичай кращі фармакоекономічні показники). Необхідно памятати, що ?2-агоністи пролонгованої дії в монотерапії, без інгаляційного ГКС не призначаються!!!

Інший вибір призначення середніх/високих добових доз інгаляційних ГКС.

Інший вибір комбінація інгаляційних ГКС у низьких дозах з модифікаторами лейкотрієнів або ксантинами пролонгованої дії (більший ризик розвитку побічних ефектів).

Як зазначено у розділі III.2 «Для установ, що надають вторинну амбулаторну медичну допомогу» Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги "БРОНХІАЛЬНА АСТМА", затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 жовтня 2013 року № 868, необхідними діями лікаря є: обов'язкові - оцінка факторів ризику БА; збір анамнезу захворювання та анамнезу загострень (впродовж останніх 12 місяців) (див. розділ IV, пункт 4.1); тест по контролю над астмою (Додаток 1); об'єктивне клінічне дослідження; проведення спірометрії та тесту на зворотність бронхообструкції у відповідь на бронхолітик; призначення проведення ранкової і вечірньої пікфлоуметрії для виявлення добової варіабельності ПОШвид.; при першому контакті з хворим встановлення ступеня важкості, згідно з класифікацією; проведення диференційної діагностики (Додаток 11); та бажані: загальний аналіз крові з обов'язковим визначенням кількості еозинофілів; проведення шкірних проб з алергенами (за показаннями); визначення рівня загального та специфічних IgE (за показаннями); проведення провокаційних тестів з гістаміном, фізичним навантаженням для виявлення бронхіальної гіперреактивності у хворих з відсутністю обструктивних порушень на спірограмі (за показаннями, в спеціалізованих центрах); рентген грудної клітки у пацієнтів з атиповими чи додатковими симптомами або ознаками.

Відповідно до п. 3.2.2.1. «Медикаментозне лікування» Уніфікованого клінічного протоколу метою лікування астми є контроль над захворюванням і підтримка його або шляхом нарощування лікування (при недостатньому контролі) або шляхом зменшення медикаментозного навантаження при досягненні належного рівня контролю. При цьому необхідні дії лікаря - обов'язкові є призначення медикаментозної терапії відповідно до стану пацієнта.

У протоколі також зазначено, що пероральний прийом ліків має перевагу над парентеральним. Довготривале лікування системними ГКС (періоди, довші за 2 тижні, так званий глюкокортикостероїдний "вибух") буде необхідне при важкій неконтрольованій астмі, але їх застосування обмежене ризиком розвитку серйозних побічних ефектів.

При цьому у Локальних протоколах надання медичної допомоги на другому рівні пульмонологічним хворим на рівні ОСОБА_2 міської поліклініки, затверджених головним лікарем ОСОБА_2 міської поліклініки від 03.06.2014 року зазначено, що ступінь 3 середньої важкості персистуюча бронхіальна астма передбачає базисну терапію: інгаляційні кортикостероїди щодня по 800-2000мкг; бронходилятатори пролонгованої дії (особливо при наявності нічних симптомів) інгаляційні (бета 2 агоністи теофіліни або бета2 агоністик у таблетках і сиропах. При потребі інгаляційні бета2 агоністик короткої дії, але не частіше 3-4 разів на день, інгаляційні холінолітики.

У ньому також зазначено про необхідність діагностичних досліджень і консультацій спеціалістів: отоларинголога, алерголога, пульмонолога, інших спеціалістів за показаннями: гастроентеролога, ендокринолога, реаніматолога, окуліста, імунолога.

Слід також зазначити, що представником позивача ОСОБА_4 було заявлене клопотання про оголошення перерви у розгляді зазначеної справи задля надання часу для проведення обстеження позивача ОСОБА_1 в умовах обласної клінічної лікарні ім. А.Новака з метою обстеження, постановки йому нового діагнозу, який відповідає його фактичному стану здоровя та корекції лікування, проте позивач ОСОБА_1 у категоричній формі заперечив проти цього клопотання та зазначив, що не довіряє лікарям, не бажає проходити будь яке обстеження, такі ліки йому призначалися

раніше, тому він вважає, що їх зобовязані надавати у подальшому, відтак судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання та вирішено справу по суті.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що лікар пульмонолог ОСОБА_2 міської поліклініки, яким було призначено ОСОБА_1, із діагнозом: «Бронхіальна астма, персистуюча, середнього ступеню важкості, частково контрольована» та виписано для підтримуючої базової терапії: симбікорт 160/4,5 та сальбутамол, діяв у межах Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги "БРОНХІАЛЬНА АСТМА" та Локальних протоколів надання медичної допомоги на другому рівні пульмонологічним хворим на рівні ОСОБА_2 міської поліклініки, тобто у межах наданих йому повноважень, тому жодним чином не порушив права позивача.

За наявності у позивача саме такого діагнозу: «Бронхіальна астма, персистуюча, середнього ступеню важкості, частково контрольована» вищезазначеними протоколами не передбачене застосування препаратів - еуфілін -2% (в ампулах по 5 мл.) та дексаметазон (в ампулах по 1 мл.), на яких наполягає позивач, а інші два препарати симбікорт 160/4,5 (інгалятор) та сальбутамол (інгалятор) йому регулярно виписуються та надаються, відтак відсутні підстави для задоволення зазначеного позову.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 79, 160-163, 167, 185-186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до першого відповідача - Відділу охорони здоровя ОСОБА_2 міської ради та другого відповідача ОСОБА_2 міської поліклініки, про визнання протизаконними дії та зобовязання вчинити дію.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 10.04.2017 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7