Справа № 214/1476/17
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1476/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 квітня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 14.03.2017 року, в якому просив суд скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 серії ДР № 141922 від 01.03.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 01.03.2017 року він керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Соборна в м. Кривому Розі, де його зупинив інспектор патрульної поліції у звязку з начебто здійсненням ним під час виконання маневру повороту ліворуч перетину суцільної дорожньої горизонтальної розмітки 1.3. За цих підстав інспектор виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Розглядом справи на місці зупинки транспортного засобу позивач вважає, що інспектор суттєво порушив його права, не надавши можливості скористатися ними в повному обсязі, у тому числі на звернення за правовою допомогою до адвоката, проігнорував процесуальний порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП відносно всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи. Крім того, позивач вважає, що під час винесення оскаржуваної ним постанови відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його автомобіля, в той час як закон дозволяє розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений їх розглядати, тобто в даному випадку по вул. Волгоградська 11, в м. Кривому Розі, до чого також зводяться висновки ОСОБА_3 при Вищому Адміністративному суді України, викладені в узагальненні.

Додатково зазначив, що будь-яких порушень ПДР він не допускав, горизонтальну дорожню розмітку 1.3 не перетинав, оскільки під час виконання маневру повороту ліворуч по вул. Соборна в м. Кривому Розі він належним чином врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, обрав безпечну швидкість руху. Однак такі доводи під час розгляду справи інспектор проігнорував. Також вважав необґрунтованим інкримінування йому порушення п.9.9 «б» ПДР України щодо не увімкнення під час зупинки на вимогу поліцейських аварійної світлової сигналізації, адже фактично він зупинив транспортний засіб самостійно, а не на вимогу працівника поліції. Враховуючи, що керований ним транспортний засіб знаходився поза межами видимості працівників поліції та обзору місця виконання ним маневру повороту ліворуч, інспектор не міг зафіксувати такі порушення. Крім того, про сам факт проведення відеофіксації під час оформлення матеріалів по справі про адміністративне правопорушення інспектор ПП йому не повідомив, що розцінює як грубе процесуальне порушення.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявився, згідно заяви просив справу розглянути за його відсутності, предявлені вимоги підтримав.

Відповідач інспектор ПП ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав письмові заперечення проти позову, в яких просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Згідно позиції, викладеної в запереченнях (а.с.12-17), предявлені до нього вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що 01.03.2017 року під час здійснення патрулювання на службовому транспортному засобі в районі пр-ту 200-річчя ОСОБА_4 в м. Кривому Розі, ним було помічено транспортний засіб марки Toyota Corolla, р/н НОМЕР_2, водій якого, здійснюючи маневр повороту ліворуч, перетнув суцільну горизонтальну дорожню розмітку 1.3. У звязку з цим він подав водієві сигнал зупинки на вимогу працівника поліції, однак водій зупинився без увімкнення аварійної світової сигналізації в порушення вимог п.9.9 «б» ПДР України. Він підійшов до автомобіля позивача, відрекомендувався, повідомив причини зупинки. ОСОБА_1 пояснив, що на ділянці дороги, де він здійснював маневр повороту, на його думку, була переривчаста розмітка. Стосовно не увімкнення аварійної ситуації не заперечував допущення ним порушення п.9.9 «б» ПДР України, оскільки поспішав та розгубився під час його зупинки працівниками поліції. При цьому, посилання в позові на виконання ним зупинки самостійно, а не на вимогу поліцейського, суперечать дійсним обставинам справи та його первинним поясненням, зафіксованим на відеозаписі з боді-камери. Жодних клопотань, у тому числі про необхідність звернення за правовою допомогою до адвоката, протягом всього розгляду справи від позивача не надходило. Наведені ОСОБА_1 мотиви неправомірного розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу вважав необґрунтованими, оскільки вони суперечать вимогам ч.6 ст.276 КУпАП, Закону України №596-VІІІ від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та характеру провадження по даній категорії справ, яке є скороченим.

За даних обставин, з урахуванням позиції сторін по справі, суд вважає за можливе в порядку ч.4 ст.122 КАС України справу розглянути в порядку письмового провадження за наявним обсягом доказів.

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

01.03.2017 року інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ДР № 141922 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.5).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 01.03.2017 року о 09.20 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі по пр-ту 200-річчя м. Кривого Рогу в м. Кривому Розі в районі мкр-ну Ювілейного в м. Кривому Розі, здійснив маневр повороту ліворуч, перетнув подвійну суцільну горизонтальну дорожню розмітку, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а також після зупинки на вимогу працівників поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги 1.3 розділу 34, п.9.9 «б» ПДР України. Порушення зафіксовано на відео телефону Lenovo та відеореєстратор боді-камеру АЕ-00008.

Посилання позивача на не повідомлення інспектором ПП про здійснення відеофіксації суд залишає поза увагою, оскільки вони спростовуються відповідним записом в постанові та відеозаписом на диску DVD-R.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

З 08.08.2015 року набрав чинності ОСОБА_5 України №596-VІІІ від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху», яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП).

Положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз глави 22 КУпАП в системному звязку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст, на чому також акцентується увага в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Приймаючи до уваги наведені вище положення норм КУпАП в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та винесення оскаржуваної позивачем постанови 01.03.2017 року, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08.08.2015 року наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_5 України №596-VІІІ від 14.07.2015 року не визнаний неконституційним, а відтак, є обовязковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Таким чином, доводи позивача щодо неможливості розгляду справи працівниками поліції на місці вчинення правопорушення є безпідставними та неаргументованими, ґрунтуються виключно на субєктивному тлумаченні рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року, приписи якого повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися в сфері забезпечення безпеки дорожнього згідно з Законом України №596-VІІІ від 14.07.2015 року, а також суперечать положенням ст.ст.213, 222, 258, 276 КУпАП, які містять прямий імперативний припис щодо права уповноваженої посадової особи органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення виносити постанову в порядку скороченого провадження.

Посилання ОСОБА_1 на висновки ОСОБА_3 при Вищому Адміністративному суді України суд залишає поза увагою увагу, оскільки будучи викладеними в узагальненні вони не мають юридичної нормативно-правової сили, а несуть виключно інформативний характер і не є обовязковими для судів під час ухвалення рішень.

Оглядом відеозапису з боді-камери на диску DVD-R (а.с.19) судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції з попереднім розясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, із наданням можливості подання письмових пояснень (а.с.18), та встановленням всіх обставин вчинення інкримінованого йому правопорушення відповідно до ст.ст.251, 280 КУпАП.

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376, а тому доводи позивача стосовно її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Посилання позивача на обмеження його права на захист суд також залишає поза увагою, оскільки на відеозапису чітко видно, що будучи адвокатом, на чому він неодноразово акцентував увагу працівників поліції, жодних клопотань про необхідність звернення за правовою допомогою він не заявляв.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобовязаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами.

Відповідно до п.9.9 «б» ПДР України, аварійна сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції.

Підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням позивача ОСОБА_1 стало допущення ним порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, а саме під час виконання маневру повороту ліворуч він перетнув горизонтальну суцільну дорожню розмітку 1.3.

Так, детальний опис груп і значень дорожньої розмітки наведений у розділі 34 «Дорожня розмітка»ПДРУкраїни.

Підрозділом 1 розділу 34 ПДР України передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Суцільними лініями горизонтальної розмітки є лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), 1.2 (широка суцільна лінія) та 1.3 (подвійна суцільна лінія), зокрема, лінія 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху; перетинати її заборонено в будь-якому випадку.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Оглядом відеозапису з боді-камери, а також наявними на диску фотознімками дорожньої розмітки з ділянки дороги, де позивач здійснював маневрування, судом встановлено дійсність перетину ним горизонтальної дорожньої розмітки подвійної суцільної лінії 1.3 під час здійснення повороту ліворуч, а відтак правомірність його зупинки працівниками поліції.

Оскільки на відеозапису зафіксовано, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 дійсно не увімкнув аварійну світлову сигналізацію в порушення вимог п.9.9 «б» ПДР України, що він визнав під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, посилаючись на неуважність, суд приходить до висновку про беззаперечність та доведеність допущення позивачем інкримінованого його правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Отже, посилання ОСОБА_1 на самостійне зупинення транспортного засобу суд оцінює критично, проте у випадку їх дійсності, вони підлягають окремій перевірці на відповідність вимогам розділу 15 ПДР України «Зупинка і стоянка».

Доказів в підтвердження предявлених позивачем вимог та доведеність неправомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, останній суду не надав, а судом в ході розгляду справи не встановлено.

Позаяк, суд вважає за необхідне зазначити, що порушення вимог розмітки проїзної частини доріг (в даному випадку перетин горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 «подвійна суцільна лінія») та порушення правил користування попереджувальними сигналами (не ввімкнення аварійної сигналізації під час зупинки на вимогу працівника поліції п.9.9 «б» ПДЛР України) утворюють самостійні склади адміністративних правопорушень за ч.1 ст.122 КУпАП та за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП.

Натомість, виносячи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладаючи стягнення в межах визначеної санкції, інспектор ПП ОСОБА_2 не кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП за допущення ним перетину дорожньої розмітки 1.3 як за окремим складом адміністративного правопорушення, а тому оскарження позивачем постанови за ч.1 ст.122 КУпАП є взагалі безпідставним.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки здійснення правової кваліфікації дій позивача за допущення ним порушень ПДР України належить до компетенції субєкта владних повноважень відповідача у справі, суд здійснює перегляд оскаржуваної постанови виключно в рамках проведеної ним кваліфікації за складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за порушення ним правил користування попереджувальними сигналами.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт допущення ОСОБА_1 порушення п.9.9 «б» ПДР України, дійсність порушення вимог проїзду дорожньої розмітки 1.3, що визначає правомірність його зупинки працівниками поліції, накладення інспектором ПП ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП із дотримання принципу законності та з "...досягненням справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", що також узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в рішеннях від 24.03.2005 року у справі Фрузен проти Росії" та від 09.06.2005 року у справі "Бакланов проти Росії", суд приходить до висновку про законність та правомірність винесеної ним постанови, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП, в силу ч.5 ст.94 КАС України судові витрати підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання її копії через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 КАС України.

Суддя О.І. Євтушенко