Справа № 2а-879/12/2170
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ К/800/17774/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Заїки М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання виплатити компенсацію,
за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року,
встановив:
У березні 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання незаконними дій щодо несвоєчасного та неповного розрахунку по всіх видах забезпечення під час звільнення; зобов`язання виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2009 рік; зобов`язання виплатити добові витрати на відрядження 18-19 серпня 2008 року, 23-25 грудня 2008 року, 26 лютого 2009 року, 6 травня 2009 року в сумі 210,00 грн; зобов`язання виплатити компенсацію за неотримане речове майно в сумі 5476,80 грн або видати речове майно в натурі на суму грошової компенсації в разі заміни.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2012 року залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку за 2009 рік, коштів на відрядження за 2008-2009 року, компенсації за неотримане речове майно та продовольче забезпечення, з підстав пропуску строку звернення до суду.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2014 року, позов задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_1 неодержане ним речове майно на суму 465,46 грн згідно з переліком майна, зазначеного в довідці Херсонського ОВК від 14 вересня 2012 року №6. В задоволенні решти позову відмовлено.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2014 року скасовано ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2012 року, справу в частині вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку за 2009 рік, коштів на відрядження за 2008-2009 року, компенсації за неотримане речове майно та продовольче забезпечення направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року, залишено без розгляду адміністративний позов в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити компенсацію за неотримане речове майно згідно з довідкою від 22 лютого 2012 року №6/1/93 в сумі 5476,80 грн або за згодою позивача видати речове майно в натурі.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про визнання незаконними дій щодо несвоєчасного та неповного розрахунку по всіх видах забезпечення під час звільнення, зобов`язання виплатити компенсацію за невикористану відпустку та добових витрат на відрядження.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправними дії Херсонського ОВК щодо несвоєчасного та неповного розрахунку по всіх видах забезпечення під час звільнення ОСОБА_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за 2009 рік. В решті позову відмовлено.
У касаційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року та залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, як законну й обґрунтовану. Скаргу мотивує тим, що законодавство про працю не поширюється на військовослужбовців, а виплата останнім компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки здійснюється тільки за дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки у рік звільнення.
Від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу, просить в її задоволенні відмовити та залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.
Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді військового комісара Білозерзького районного військового комісаріату Херсонської області.
Наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 4 травня 2012 року №190 позивача звільнено з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пунктом «а» частини 6 (у зв`язку із закінченням строку контракту).
У зв`язку із звільненням позивачу виплачено грошове забезпечення за травень 2012 року у розмірі 3650,76 грн, вихідну допомогу при звільненні в сумі 30023,52 грн та компенсацію за невикористану відпустку за 2012 рік у розмірі 1763,07 грн.
Наказом Херсонського ОВК від 18 травня 2012 року №92 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Предметом спору в даній справі є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2009 рік та зобов`язання виплатити добові витрати на відрядження.
Відмовляючи у задоволенні позову, окружний суд виходив з відсутності підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити позивачу компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2009 рік, оскільки виплата військовослужбовцям такої компенсації здійснюється тільки за дні щорічної основної відпустки у рік звільнення.
Апеляційний суд, задовольняючи позов частково, вважав, що позивач має право на компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за 2009 рік, оскільки згідно із затвердженим графіком відпусток за цей рік позивач мав відбути у відпустку у листопаді 2009 року, однак з 30 липня 2009 року перебував у соціальній відпустці по догляду за дитиною, тому не міг скористатись своїм правом на відпустку.
Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити добові витрати на відрядження 18-19 серпня 2008 року, 23-25 грудня 2008 року, 26 лютого 2009 року та 06 травня 2009 року, суди обох інстанцій виходили з їх необґрунтованості, оскільки підставою для виплат добових витрат на відрядження є посвідчення про відрядження, а також оригінали інших підтверджуючих документів.
Враховуючи, що таких документів позивач не надав, суд касаційної інстанції погоджується з мотивами відмови судів у задоволенні позову в цій частині.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2009 рік, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. Військовослужбовцям, які прийняті на військову службу за контрактом, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.
В силу абзацу 1 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення.
Відповідно до абзацу 2 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
Згідно з абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Зазначені норми не містять особливостей регулювання грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки особами, які звільняються у зв`язку із закінченням строку контракту.
Водночас, преамбулою Закону України «Про відпустки» встановлено, що цей Закон встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Згідно з частиною першої статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Це положення дублюється у частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до частини десятої статті 10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.
Апеляційним судом встановлено, що згідно із затвердженим графіком відпусток на 2009 рік ОСОБА_1 мав відбути у щорічну основну відпустку у листопаді 2009 року. Разом з тим, з 30 липня 2009 року позивач знаходився у соціальній відпустці по догляду за дитиною, тому не зміг скористатись правом на щорічну основну відпустку відповідно до затвердженого графіку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач має право на компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки за 2009 рік.
Посилання відповідача на те, що згідно з пунктом 37.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки здійснюється тільки за дні відпустки у рік звільнення, є безпідставними.
Згідно з цією нормою Інструкції особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби (крім звільнених за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, яка надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення, за кожний повний місяць служби.
Наведені положення не містять заборони щодо виплати військовослужбовцю, який проходить військову службу за контрактом, та який звільняється зі служби, грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки протягом усього періоду служби.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Заїка М.М.