Справа № 808/195/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року о/об 10 год. 10 хв.Справа № 808/195/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до Державного підприємства «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» про стягнення коштів за податковим боргом, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Державного підприємства «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути кошти, у сумі новоствореного податкового боргу, в розмірі 223 323,27 грн. з податку на додану вартість з рахунків платника податків Державного підприємства «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» () у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) та зазначено, що за підприємством обліковується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 223 323,27 грн. Вказаний податковий борг виник в результаті несплати відповідачем самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань, визначених у податкових деклараціях, несплати суми штрафних санкцій, нарахованих податковим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, та суми пені, нарахованої позивачем за несвоєчасну сплату відповідачем податкових зобов'язань.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, 21 березня 2017 року від нього до суду надійшло клопотання, в якому просить суд розглянути адміністративну справу за відсутності представника податкового органу. На позовних вимогах наполягає.

Відповідач проти позову заперечив у письмових запереченнях вх.№3539 від 07 лютого 2017 року, в яких зазначає, що позивач не навів у позові розрахунку позовних вимог. Крім того вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. На думку відповідача надані позивачем в обґрунтування позову докази не є належними та не мають братись судом до уваги. У зв'язку з викладеним вважає вимоги позову не обґрунтованими, не доведеними та безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, 21 березня 2017 року подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись приписами статей 33, 35, 41 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Державне підприємство «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» () зареєстроване, як юридична особа 12 травня 2004 року, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № від 12 грудня 2016 року.

Станом на час розгляду адміністративної справи у суді за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 223 323,27 грн., який виник на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідачем до податкового органу подавались податкові декларації з податку на додану вартість:

№ від 15 квітня 2016 року, згідно якої відповідач самостійно визначив суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет за березень 2016 року на загальну суму 6830,00 грн.;

№ від 15 червня 2016 року, згідно якої відповідач самостійно визначив суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет за травень 2016 року на загальну суму 3171,00 грн.;

№ від 19 липня 2016 року, згідно якої відповідач самостійно визначив суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет за червень 2016 року на загальну суму 1025,00 грн.;

№ від 17 серпня 2016 року, згідно якої відповідач самостійно визначив суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет за липень 2016 року на загальну суму 11204,00 грн.;

№ від 20 жовтня 2016 року, згідно якої відповідач самостійно визначив суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет за вересень 2016 року на загальну суму 94425,00 грн.;

№ від 25 листопада 2016 року, згідно якої відповідач самостійно визначив суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет за жовтень 2016 року на загальну суму 65611,00 грн.

Отже, загальна сума податкових зобов'язань за вказаними податковими деклараціями склала 182266,00 грн.

Суми податкових зобов'язань за вищезазначеними деклараціями не були сплачені відповідачем у встановлені законодавством строки, у зв'язку з чим набули статусу податкового боргу.

Крім того, на підставі висновків акту перевірки №93/08-08-15/32405397 від 29 березня 2016 року податковим органом 19 квітня 2016 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн.

Також на підставі висновків акту перевірки № 128/08-08-15/32405397 від 19 квітня 2016 року податковим органом 12 травня 2016 року винесено податкове повідомлення-рішення №001971200, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1020,00 грн.

До того ж, на підставі висновків акту перевірки № 25/08-08-12/32405397 від 19 серпня 2016 року податковим органом 31 серпня 2016 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1020,00 грн.

Загальна сума податкових зобов'язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями склала 2210,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. В адміністративному або в судовому порядку відповідачем наведені судом рішення не оскаржувались, отже є узгодженими.

Суми податкових зобов'язань визначені у вищезазначених податкових повідомленнях-рішеннях не були сплачені відповідачем у встановлені законодавством строки, у зв'язку з чим набули статусу податкового боргу.

Також судом встановлено, що на підставі статті 129 ПК України у зв'язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов'язань відповідачу нараховано пеню в сумі 38 847,27 грн.

Таким чином загальна сума податкового боргу відповідача з податку на додану вартість складає 223 323,27 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 ПК України Вільнянською ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області 17 серпня 2012 року була сформована податкова вимога №44 на суму 319242,43 грн., яка отримана 22 серпня 2012 року головним бухгалтером ОСОБА_1

Отже, з огляду на вищевикладене, відповідно до податкових декларацій, податкових повідомлень - рішень, довідок про заборгованість та інтегрованої картки платника Державного підприємства «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» загальна сума податкового боргу відповідача з податку на додану вартість складає 223 323,27 грн., який до теперішнього часу не погашений.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до положень підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.1 статті 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із пунктом 203.2 статті 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У пункті 57.3 статті 57 ПК України зазначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Пунктом 129.4 статті 129 ПК України передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено у підпункті 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Вищенаведеним нормативним актом не передбачено направлення податкових вимог в інших випадках.

Вільнянською ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області на підтвердження податкового боргу відповідача з податку на додану вартість у сумі 223 323,27 грн. надано податкові декларації, податкові повідомлення-рішення, податкову вимогу, інтегровану картку Державного підприємства «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» із зазначеного податку, довідки про заборгованість.

На момент розгляду справи в суді, вказана сума податкових зобов'язань відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена.

Щодо посилань представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

За правилами частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

За приписами пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Враховуючи викладене та матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку, що позивачем дотримано строки звернення до суду із цим позовом, а заперечення відповідача є безпідставними.

Щодо тверджень представника відповідача, що позивачем не надано доказів направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень, вказане спростовується матеріалами справи. Суд звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення надсилались на юридичну адресу відповідача рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відпралення, копії яких містяться в матеріалах адміністративної справи, зокрема: № від 19 квітня 2016 року надсилалось 19 квітня 2016 року, та отримане представником відповідача 02 квітня 2016 року; №001971200 від 12 травня 2016 надсилалось 13 травня 2016 року, та отримане представником відповідача 17 травня 2016 року; № від 31 серпня 2016 року надсилалось 31 серпня 2016 року, та отримане представником відповідача 06 вересня 2016 року.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що надані позивачем в обґрунтування позову докази не є належними та не мають братись судом до уваги суд зазначає наступне.

Акти перевірок надані позивачем в обґрунтування підтвердження підстав прийняття податкових повідомлень-рішень.

Корінець податкової вимоги, доданий позивачем до позову, є доказом вжиття податковим органом заходів стягення податкового боргу згідно з вимогами статті 59 ПК України.

Щодо посилань представника відповідача на те, що податкова вимога №44 від 17 серпня 2012 року сформована на суму 319242,43 грн., суд зазначає, що пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Вищенаведеним нормативним актом не передбачено направлення податкових вимог в інших випадках.

Роздруківки, надані представником позивача до позову є інтегрованою карткою платника податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) Державного підприємства «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України».

Відповідно до пункту 1 Розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07 квітня 2016 року та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (далі- Порядок) цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пункт 2 Розділу 1 Порядку визначає, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Таким чином суд зазначає, що докази, надані позивачем в обґрунтування адміністративного позову є належними, допустимими та такими, що стосуються предмету розгляду даної справи, та відповідають вимогам статті 69, 70 КАС України, отже приймаються судом до уваги при прийнятті рішення.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Зважаючи на несплату у добровільному порядку відповідачем узгодженої податкової заборгованості Вільнянська ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача зазначеного податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, проти позову заперечив, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, враховуючи наявність узгоджених податкових зобов'язань, суд дійшов висновку, що позов Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області є доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11,71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити.

Стягнути кошти, у сумі новоствореного податкового боргу, в розмірі 223323,27 грн. (двісті двадцять три тисячі триста двадцять три гривні 27 копійок) з податку на додану вартість (Одержувач: Державний бюджет Запорізького району; р/р 0122, код платежу 14010100, банк одержувач - ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, ) з рахунків платника податків Державного підприємства «Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» () у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Татаринов