Справа № 810/4365/16
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року № 810/4365/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" до Київської митниці ДФС та головного державного інспектора Київської митниці ДФС Руських Ірини Володимирівни, третя особа: Бориспільське управління Державної казначейської служби України у Київській області, про оскарження бездіяльності та рішення,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність головного державного інспектора Київської митниці ДФС Руських Ірини Володимирівни щодо неприйняття у строк визначений ст. 255 МК України рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №125130013/2016/419476 від 30.11.2016, визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості № 125130013/2016/110064/2 від 10.12.2016.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

До судового засідання сторони не прибули.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник Київської митниці ДФС надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що оскаржуване рішення є правомірним.

Головний державний інспектор Київської митниці ДФС Руських І.В. про причини неявки суд не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась.

Третя особа звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «Текссол-С» (далі - Покупець) і Dawood Exports (Pvt) Ltd., компанією, зареєстрованою в Ісламській республіці Пакистан, (далі - Продавець), укладено Контракт №1012/12 від 12.10.2012 (далі - Контракт), відповідно до якого Продавець продає позивачу тканини власного виробництва.

Строк дії Контракту був продовжений його сторонами відповідно до п. 4 Додаткової угоди №1012/12/1 від 03.03.2014 до Контракту та п. 1 Додаткової угоди №1012/12/4 від 11.10.2016 (далі - Додаткові угоди).

Відповідно до Доповнення №125 від 20.09.2016 до Контракту (далі - Доповнення 125) Продавець продав позивачу тканину власного виробництва (далі - Товар): тканина полікотон (p/c) змішана, з вмістом штапельних волокон поліефіру 57,5% та бавовни 42,5%, полотняного переплетення, вибивна, з поверхневою щільністю 127,5±4,2 г/м2, завширшки 220 см, без покриття, без просочення, 30х30/76х68, 25 609,0 кг, 95 414,0 пог. м, 209 910,8 м2, сток, країна виробництва: PK, виробник: Продавець, за ціною 3,50 доларів США за 1 кг.

Загальна вартість Товару згідно п. п. 2.1 і 3 Доповнення 125 та Інвойсом Продавця №KPI/786/7922/2016 від 20.09.2016 (далі - Інвойс) склала 89 631,50 дол. США.

Позивачем подано до Київської митниці ДФС тимчасову Митну декларацію ІМ40ТН №125130013/2016/417134 від 28.10.2016 (а.с 20-21).

Також позивач подав до митного органу додаткову Митну декларацію ІМ40ДТ №125130013/2016/419476 від 30.11.2016 (а.с. 26-27) (далі - Митна декларація), у якій зазначений Товар та його загальна митна вартість у розмірі 89 631,50 дол. США, визначена відповідно до основного (першого) методу визначення митної вартості товарів.

До Митної декларації додано, зокрема, фотокопію Контракту, Додаткових угод, Доповнення 125, Інвойсу, Сертифікату про походження товару №PTEA/CO/17-02400 від 30.09.2016, Коносаменту MSCUPQ420742 від 29.09.2016 (а.с. 8-12, 15-16, 29-30).

Митний орган надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит (повідомлення) Відповідача від 30.11.2016 щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару за Митною декларацією (далі - Запит) (а.с. 28).

У Запиті витребувано від позивача надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, копії митної декларації країни-відправлення, виписки з бухгалтерської документації, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем у відповідь на Запит надано митному органу Листа Позивача за вих. №0812/16-03 від 08.12.2016 (далі - Лист) (а.с. 17 -50), до якого додано наступні документи та інформацію:

1) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів, прайс-листів виробника товару - Позивач надав Відповідачу для ознайомлення фотокопію Прайс-листа Продавця на 2016 рік на товари сток, які постачаються на умовах CFR м. Іллічівськ / м. Одеса (див. аркуш 30 цієї Позовної заяви);

2) копія митної декларації країни відправлення у позивачу була відсутня, про що він повідомив митний орган;

3) щодо виписки з бухгалтерської документації, то позивач надав митному орану для оригінал Бухгалтерської довідки №1202 від 02.12.2016 та фотокопії Видаткових накладних №ТЕК-000504 від 26.10.2016 та №ТЕК-000539 від 10.11.2016 (а.с. 32 - 34);

4) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - на підтвердження якісних та вартісних показників Товару позивач надав фотокопію Експертного висновку Київської торгово-промислової палати №Ц-1179/3 від 28.10.2016 (далі - Експертний висновок) (а.с. 35);

5) щодо додаткових документів - позивач надав для ознайомлення та підтвердження того, що ані напис «GOLD», ані «GOLD HOME COLLECTION» не є зареєстрованими торговельними марками, фотокопію Листа Організації з питань інтелектуальної власності Уряду Пакистану за вих. №TM-Search/178064/2016 від 23.11.2016 та доданих до нього Результатів пошуку торговельної марки з перекладом на українську мову (а.с. 36-50).

Позивач стверджує, що вказані документи підтверджують митну вартість Товару в розмірі 89 631,50 дол. США відповідно до чинного законодавства України та містять об'єктивні відомості про складові митної вартості Товару, що, у свою чергу, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому, згідно ч. ч. 5-6 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

За наслідком розгляду вказаних документів митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №125130013/2016/110064/2 від 10.12.2016 (а.с. 54 - 55)

Зі змісту даного рішення слідує, що його прийнято у зв'язку з відсутністю в наданих до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості всіх відомостей щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів (відсутня торговельна марка).

Окрім того, у Рішенні про коригування митної вартості зазначено, що позивач не надав копію митної декларації країни експорту, а наданий Експертний висновок здійснений без огляду й ідентифікації Товару, на основі наданих позивачем документів.

Вважаючи, що дане рішення є протравним, а головним державним інспектором Київської митниці ДФС Руських І.В. порушено визначений ст. 255 МК України строк для прийняття рішення про відмову у митному оформленні товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості № 125130013/2016/110064/2 від 10.12.2016, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).

У силу ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу, обов'язок щодо подання таких документів ставиться у залежність від наявності відповідних документів у декларанта.

З матеріалів справи слідує, що під час подання митної декларації позивачем до митного органу було подано відповідні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, однак митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

При цьому, позивачем на вимогу митного органу подано документи на підтвердження митної вартості товару, зокрема, експертні висновки Львівського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС №140 від 25.11.2016 (а.с. 22 - 25) та Київської торгово-промислової палати №Ц-1179/3 від 28.10.2016 (а.с. 35), а також платіжні доручення щодо повної оплати товару та бухгалтерську документацію, натомість повідомлено, що страхування не здійснювалось, а тому надати документи щодо страхування неможливо. У той же час, вартість транспортування до митного кордону з Україною включено до вартості Товару, оскільки його поставка здійснювалась на умовах CFR м. Іллічівськ, Україна, і Продавець оплатив витрати та фрахт, необхідні для доставки Товару до місця ввезення на митну територію України (порт м. Іллічівська, Україна), а також забезпечив проходження митних процедур у країні експорту, виконав інші обов'язки відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms 2000).

Отже, загальна вартість Товару в розмірі 89 631,50 доларів США включає в себе витрати і фрахт, необхідні для доставки Товару до порту м. Іллічівська, Україна, а також забезпечення Продавцем проходження митних процедур у країні експорту.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слідує, що митний орган не погодився із застосуванням позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору у зв'язку з тим, що декларантом не подано всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в ч. 2 ст. 53 МК України, а саме - документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та розподіл витрат між контрагентами щодо вивантаження товару в порту призначення, у наданих до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості не містяться всі відомості щодо підтверджень числових значень складових митної вартості товарів, крім того, у наданих декларантом документах для підтвердження митної вартості товарів містяться розбіжності (калькуляція не відповідає заявленим умовам поставки: зазначено доставку та страхування товару; різна сума доставки у експортній декларації та калькуляції). Позивачем, якщо здійснювалось страхування не подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи.

Частиною 4 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Частина 5 ст. 58 МК України, встановлює, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як встановлено судом, Відповідно до Доповнення №125 (а.с. 107 - 108) Продавець продав позивачу тканину власного виробництва (далі - Товар): тканина полікотон (p/c) змішана, з вмістом штапельних волокон поліефіру 57,5% та бавовни 42,5%, полотняного переплетення, вибивна, з поверхневою щільністю 127,5±4,2 г/м2, завширшки 220 см, без покриття, без просочення, 30х30/76х68, 25 609,0 кг, 95 414,0 пог. м, 209 910,8 м2, сток, країна виробництва: PK, виробник: Продавець, за ціною 3,50 доларів США за 1 кг.

Загальна вартість Товару згідно п.п. 2.1 і 3 Доповнення 125 та Інвойсом Продавця №KPI/786/7922/2016 від 20.09.2016 (далі - Інвойс) склала 89 631,50 дол. США.

Окрім того, у Доповненні № 125 визначено, що поставка Товару здійснювалась морським контейнером на умовах CFR Іллічівськ, Україна, відповідно до яких поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження та продавець зобов'язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення та у продавця відсутні зобов'язання по укладенню договорів страхування. Продавець зобов'язаний нести усі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки та сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, включаючи витрати щодо завантаження товару на борт судна і будь-які платежі за розвантаження товару в узгодженому порту розвантаження, покладені на продавця відповідно до договору перевезення. Натомість, за умовами поставки CFR у покупця відсутні обов'язки щодо укладання договорів перевезення та страхування.

Враховуючи відсутність у позивача обов'язку по укладанню договорів перевезення та страхування, неподання ним до митного органу в поряду ч. 3 ст. 53 МК України документів, що містять відомості про вартість страхування та транспортні (перевізні) документи,не може бути підставою для незастосування основного методу визначення митної вартості та прийняття рішення про її коригування.

Разом з тим, у поданих позивачем документах, подання яких передбачено ч. 2 ст. 53 МК України, відсутні розбіжності та/або ознаки підробки, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, у митного органу були відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 53 МК України шляхом пропонування декларанту подати додаткові документи.

Крім того, з наявних у матеріалах справи доказів, а саме - бухгалтерської довідки №1202 від 02.12.2016 (а.с. 32) слідує, що ТОВ «Текссол-С» відповідно до контракту №1012/12 від 12.10.2012, укладеного з Dawood Exports (Pvt) Ltd., у жовтні-листопаді 2016 року придбано та взято на баланс по бухгалтерському рахунку 281 «Товари на складі» товар згідно ВМД від 28.10.2016 № 417134 (а.с 20 - 21) на суму 2 288 542,00 грн., що становить 89 631,50 дол. США.

Таким чином, позивачем підтверджено фактично сплачену ціну за поставлений товар, на якій базується вартість товарів, що використовується для митних цілей.

Окрім того, зазначені митним органом розбіжності у поданих позивачем документах стосуються інформації наведеної саме у калькуляції, що не є документом, передбаченим ч.2 ст. 53 МК України, та вказані розбіжності не впливають на митну вартість товару, а отже не можуть бути використані у якості підстави для відмови в застосуванні основного методу визначення митної вартості товарів, що експортуються.

Крім того, в змісту письмових заперечень проти позову та оскаржувану рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість визначена за резервним методом - митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг: від 26.09.2016 №500060702/2016/12972 та від 14.11.2016 № 500060702/2016/15656, згідно яких рівень митної вартості складає 3,75 дол. США/кг.

Проте, митним органом не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що товар, вартість якого визначена у вказаних митних деклараціях, за своїми ознаками та умовами поставки відповідає тому, який ввозився позивачем.

Суд зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

У відповідності до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За таких обставин суд вважає, що оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. Натомість, митним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об'єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст. 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Отже, позовні вимоги в частині оскарження рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості № 125130013/2016/110064/2 від 10.12.2016 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності головного державного інспектора Київської митниці ДФС Руських І.В. щодо неприйняття у строк, визначений ст. 255 МК України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №125130013/2016/419476 від 30.11.2016, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 255 та ст. 256 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п'ятої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного ст. 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу (ч. 3 ст. 256 МК України).

Суд зазначає, що митним органом отримано від позивача запитувані документи 08.12.2016 о 14 год. 34 хв. (а.с. 51).

У той же час, на порушення вимог ч. 3 ст. 256 МК України головним державним інспектором Руських І.В. лише 10.12.2016 прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130013/2016/00251 (а.с. 56 - 58), тобто з порушенням 4-годинного строку для завершення митного оформлення Митної декларації або прийняття рішення про відмову у митному оформленні Митної декларації.

Отже, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачі як суб'єкти владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надали.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому адміністративний позову підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у сумі 2 756,00 грн. (платіжне доручення від 23.12.2016 № 3933), доказів понесення інших судових витрат не надано.

Тому, судові витрати щодо сплати судового збору у вказаній сумі підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-72, 86, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного інспектора Київської митниці ДФС Руських Ірини Володимирівни щодо неприйняття у строк визначений ст. 255 МК України рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №125130013/2016/419476 від 30.11.2016.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості № 125130013/2016/110064/2 від 10.12.2016.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (ідентифікаційний код 35892372) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39470947) судові витрати у сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (ідентифікаційний код 35892372) за рахунок бюджетних асигнувань головного державного інспектора Київської митниці ДФС Руських Ірини Володимирівни судові витрати у сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.