Справа № 385/126/17(2-а/385/10/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2017 рокусправа № 385/126/17(2-а/385/10/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року у справі №385/126/17(2-а/385/10/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області про визнання протиправним рішення щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25 січня 2017 року звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії державного службовця з 01.12.2016 року у зв'язку із підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» на підставі довідки управління праці та соціального захисту населення Гайворонської районної державної адміністрації про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 10.01.2017 року № 01-19/2/4 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її призначення у розмірі до 90 %.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, про задоволення адміністративного позову.

Відповідач у поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, з травня 2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області та отримує пенсію державного службовця на підставі Закону України «Про державну службу». 05 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Управління пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Листом № 55/03-20 від 12.01.2017 року Управління пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям через відсутність на те законодавчих підстав (а.с. 9).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на момент звернення позивача із заявою до відповідача про перерахунок пенсії державного службовця на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у відповідача були відсутні законодавчі підстави для здійснення перерахунку, а отже відмова є обґрунтованою та правомірною.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, що була чинна на час призначення позивачу пенсії) передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначена правова норма передбачала таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Проте, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Починаючи з 01 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, відсутня, а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Отже, вказана норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В свою чергу, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 через збільшення заробітної плати працюючим державним службовцям, у зв'язку з чим відмова Управління пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області є обґрунтованою та правомірною.

Доводи позивача про необхідність при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніш призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки «право на призначення пенсії» та «право на перерахунок пенсії» не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, на момент звернення позивача до відповідача, не існувало, то останній обґрунтовано вказав на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

Стосовно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, які особа вже набула, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як встановлено вище, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» на час призначення позивачеві пенсії за вислугу років пенсія державним службовцям призначається у відповідному відсотковому розмірі від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За правилами статті 37-1 Закону України «Про державну службу» перерахунок раніше призначених пенсій здійснювався у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28.12.2014 року №76-VIII встановлена статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» умова перерахунку призначених пенсій державним службовцям виключена.

При цьому, вказані положення Закону № 76-VIII неконституційними не визнано, вказана норма є чинною, а відтак обов'язковою до виконання, в тому числі, відповідачем.

У відповідності до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова від 15 лютого 2017 року відповідає вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено. У задоволенні адміністративного позову, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року у справі №385/126/17(2-а/385/10/17) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук