Справа № 820/762/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 квітня 2017 р. № 820/762/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати штрафні санкції у сумі 5100,00 грн, які містяться у податковому повідомленні-рішенні від 29.12.2016 № НОМЕР_1 та додатку до нього, так як порушення, на підставі яких складені дані документи - відсутні.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що спірне податкове повідомленнярішення ґрунтується на помилкових судженнях субєкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що спірне податкове повідомлення рішення прийняте виключно у межах правового поля та у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засідання представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, співробітниками Київської ОДПІ м. Харкова 10.11.2016 року проведено камеральну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 з питання дотримання термінів надання декларації з акцизного податку за травень, червень, липень, серпень, вересень 2016 року, результати якої оформлено актом № 3281/20-31-40/09/НОМЕР_2.

За результатами проведеної перевірки встановлено неподання ФОП ОСОБА_3 декларації з акцизного податку за травень, червень, липень, серпень, вересень 2016 року, чим порушено вимоги п. 49.2-1 п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, ст. 223 Податкового кодексу України.

На підставі вище зазначеного акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.12.2016 № НОМЕР_1.

Позивач, не погодившись із вищезазначеним рішенням субєкта владних повноважень, звернувся до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду справи, ФОП ОСОБА_3 зареєстровано Харківським міським управлінням юстиції від 13.01.2016 року за № 0179430.

ФОП ОСОБА_3 отримано ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами № 8 (тютюн) з терміном дії з 05.08.2016 року по 05.08.2017 року, № 09 (алкоголь) з терміном дії з 06.04.2016 року по 06.04.2017 року, № 4 (алкоголь) з терміном дії з 16.10.2016 року по 16.10.2017 року, місце здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами: м. Харків, вул.. Сумська, буд. 52 бар.

Як було встановлено контролюючим органом під час проведення перевірки, ФОП ОСОБА_3 за основним видом діяльності по КВЕД 47.99 здійснює роздрібну торгівлю поза магазинами та взято на облік до Центральної ОДПІ м. Харкова.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В свою чергу, нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із приписами ст. 16 Податкового кодексу України - платник податків зобов'язаний, зокрема:

-подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

-сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтями 36, 37, 38 цього Кодексу, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом. Податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Приписами статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

- особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

- надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

- засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

При цьому у разі якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України - у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З 1 січня 2015 року відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон № 71) запроваджено акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів (пиво, алкогольні напої, тютюнові вироби, нафтопродукти та інше паливо) та одночасно скасовано збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства.

Згідно положень пп. 9.1.4 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України, акцизний податок належить до загальнодержавних податків.

Акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції) (п.п. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 54.1 статті 54 ПКУ, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» статтю 212 ПКУ доповнено підпунктом 212.3.1-1, відповідно до якого особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу (п. 223.2 ст.223 ПКУ).

Відповідно до пп. 222.3.2 п. 222.3 ст. 222 ПКУ особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, сплачує податок за місцем здійснення реалізації таких товарів.

Враховуючи викладене, суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, подає декларацію акцизного податку з відповідним додатком до контролюючого органу, який обслуговує адміністративно-територіальну одиницю, на якій розташовано пункт продажу підакцизних товарів, і відповідно реєструється у цьому контролюючому органі як платник акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів та. сплачує податок до бюджету тієї адміністративно-територіальної одиниці, на території якої розташовано пункт продажу підакцизних товарів.

Водночас, саме за контролюючим органом, в якому зареєстрований платник податків, як платник акцизного податку, виникає одночасний обовязок щодо прийняття податкової звітності по акцизному податку від субєкта господарювання.

При цьому, відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - ягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Суд зазначає, що порядок заповнення та подання Декларації затверджений Наказом Міністерством фінансів України від 23.01.2015 р. № 14 Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку (далі - Наказ № 14).

Відповідно до п. п. 12, 13 Наказу № 14 у разі подання платником податку до контролюючого органу Декларації, заповненої з порушеннями вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 глави 2 розділу II Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику письмове повідомлення про відмову у прийнятті Декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання поштою або засобами електронного зв'язку - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання, у разі отримання особисто - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

У разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті Декларації платник має право подати нову Декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання або оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, встановленому статтею 56 глави 4 розділу II Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_3 засобами електронного звязку подано до Центральної ОДПІ м. Харкова, як до контролюючого органу, податкові декларації по акцизному податку від 01.06.2016 року, 05.07.2016 року, 05.09.2016 року, 05.10.2016 року, які були прийняті податковим органом без зауважень, що підтверджується відповідними повідомленнями та квитанціями №1, № 2 (а.с. 9-34).

Окрім того, суд вважає за потрібне зазначити, що у відповідності до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України №233 від 10.04.2008 належними доказами прийняття контролюючим органом відповідної податкової декларації є направлення платнику податків квитанції № 2, що свідчить про прийняття Центральним офісом декларацій акцизного податку позивача за травень, червень, липень, серпень, вересень 2016 року.

Водночас, жодних доказів направлення позивачу контролюючим органом жодних повідомлень про неприйняття даних декларацій відповідачем не надано та з матеріалів справи не вбачається, що в свою чергу вказує на відсутність в діях ФОП ОСОБА_3 правопорушень щодо неподачі податкових декларацій акцизного податку.

Окрім того, як було встановлено під час розгляду справи, ФОП ОСОБА_3 звернулась із запитом до інформаційно довідкового департаменту ДФС щодо подання звіту № 1 -РА «Звіти про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі» та декларації акцизного податку.

Інформаційно довідковим департаментом ДФС надано відповідь на вказаний запит ФОП ОСОБА_3, відповідно до якого зазначено, що згідно п. 223.2 ст. 223 Податкового кодекск України, платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5 1, 215.3.5 2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Отже, ФОП ОСОБА_3, здійснюючи спроби виконати свої зобовязання щодо подачі податкових декларацій акцизного податку у відповідності та у порядку визначеному чинним законодавством, зверталась до інформаційно довідкового департаменту ДФС з проханням надати роз`яснення щодо якого саме територіального органу слід подавати податкову звітність.

Поряд з цим, позивач, усвідомлюючи необхідність у подачі таких декларацій у строки, передбачені Податковим кодексом України, систематично подавала податкову звітність по акцизному податку до Центральної ОДПІ, зауважень щодо чого у вказаного субєкта владних повноважень не виникло, незважаючи на те, що ФОП ОСОБА_3 не було зареєстрована в Центральній ОДПІ як платник саме акцизного податку.

Статтею 4 Податкового кодексу України визначено основні засади податкового законодавства. Відповідно до п.п. 4.1.4 п.4.1 ст. 4 цього Кодексу, одним із принципів податкового законодавства є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_4 протягом травня - вересеня 2016 року не вчинено порушень щодо не подання податкових декларацій акцизного податку, а всі сумніви щодо правомірності рішення платника податку, відповідно до п. 4.1.4. ст. 4 Податкового кодексу України (презумпція правомірності рішень платника податку), повинні трактуватися на користь платника податку з метою забезпечення основних засад податкового законодавства України.

При цьому, в силу норм п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, "податкові правопорушення" характеризуються як протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 109.2 ст. 109 Податкового кодексу України, вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при подачі податкової декларації до невірно визначеного територіального органу ДФС України не може вказувати на факт взагалі відсутності виконання платником податків свого обовязку щодо подачі податкової декларації у строки, визначені Податковим кодексом України та, відповідно, не може кваліфікуватись як податкове правопорушення у контексті розуміння ст. 120 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач у відповідності до вимог чинного податкового законодавства систематично подавав податкову звітність акцизного податку до територіального органу ДФС України за основним місцем реєстрації, а вказаним суб'єктом владних повноважень такі податкові декларації були прийняті без зауважень, то суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак спірне податкове повідомлення - рішення від 29.12.2016 № НОМЕР_1 підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 29.12.2016 № НОМЕР_1.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (61103, АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) сплачену суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 4, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников