Справа № 807/1481/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1481/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

представника позивача не зявився;

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 25000 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частин 3 та 7 КАС України 26 квітня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 27 квітня 2017 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою Ужгородська обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Закарпатській області до Фізичної особи ОСОБА_1, якою просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до провадження суду; 2. Розглянути справу без участі інспекції; 3. Винести судове рішення, яким стягнути суму податкового боргу з Фізичної особи ОСОБА_1 (89421, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, буд. 33) ідентифікаційний код НОМЕР_1 у розмірі 25000,00 грн. по платежу 50 18011000 ?Транспортний податок з фізичних осіб?.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн., який виник на підставі прийнятого Ужгородською ОДПІ податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2015 року №23347-17. Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, відтак позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте, відповідно до пункту 2 прохальної частини позовної заяви позивач просив суд адміністративну справу розглянути за наявними матеріалами справи, без участі представника інспекції (а.с. 6).

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 Розділу II КАС України. Заперечення проти позову суду не надано.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у звязку з існуванням на те обєктивних причин.

Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, статтею 16 пунктом 16.1 підпунктом 16.1.4 Податкового кодексу України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобовязання платника податків відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.39 Податкового кодексу України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1.175 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким, шляхом викладення в новій редакції Податкового кодексу України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до статті 267 пункту 267.1 пп. 267.1.1, пункту 267.2 підпункту 267.2.1 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до статті 267 пунктів 267.4, 267.5 Податкового кодексу України , ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до статті 267 пункту 267.2 підпункту 267.2.1 Податкового кодексу України. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (стаття 267 пункт 267.1 підпункти 267.6.1, 267.6.2 Податкового кодексу України).

Згідно зі статтею 267 пункту 267.6 підпункту 267.6.3 Податкового кодексу України , органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця, подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (стаття 267 пункт 267 підпункт 267.8.1 Податкового кодексу України).

Статтею 54 пунктом 54.5. Податкового кодексу України визначено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2015 року позивачем із посиланням на статтю 267 пункт 267.6 підпункт 267.6.2 Податкового кодексу України, було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 23347-17, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. ( а.с. 11).

Зазначене податкове повідомлення-рішення було надіслано рекомендованим листом на адресу місця проживання відповідача. Однак останнє було повернуте відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" ( а.с. 11).

Відповідно до пункту 3.8 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 28.11.2012 року № 1236 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Пунктом 3.10 цього Порядку передбачено, що якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до статті 56 пунктів 56.1, 56.2 та 56.18 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За таких обставин, дане податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №23347-17 від 18 червня 2015 року в силу вищезазначених положень, вважається належним чином врученим платнику податків. Тому враховуючи, що в передбачений статтею 267 пунктом 267.8 підпунктом 267.8.1 Податкового кодексу України 60-денний строк зобов'язання, визначене цим рішенням, позивачем не сплачене, доказів про його оскарження, скасування або відкликання сторонами не надано, суд приходить до висновку, що грошове зобов'язання з транспортного податку є узгодженим.

Згідно зі статтею 59 пунктом 59.1 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу форми "Ф" від 03 листопада 2015 року № 7883-23 на суму 25000,00 грн., що підтверджується корінцем податкової вимоги. Зазначений корінець податкової вимоги було надіслано рекомендованим листом на адресу місця проживання відповідача. Однак останній був повернутий відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" ( а.с. 12). Вказана податкова вимога залишилась без виконання.

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн., наявність якої також додатково підтверджується витягом з облікової картки платника транспортного податку з фізичних осіб (а.с.а.с. 8, 9) та розрахунком податкової заборгованості (а.с. 7). Станом на день розгляду даної справи в суді, вказана заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена, хоча й не оскаржена.

Відповідно до статті 20 пункту 20.1 підпункту 20.1.19 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі статтею 87 пунктом 87.11 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до статті 102 пункту 102.4 Податкового Кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Зважаючи на вказані норми Податкового кодексу України, враховуючи обставини, встановлені судом, позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до статті 94 частини 4 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (89421, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, будинок 33, Ідентифікаційний код НОМЕР_1) податковий борг у розмірі 25000 (двадцяти пяти тисяч) грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_2