Справа № 296/481/17
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/481/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого - судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира (надалі- позивач) в січні 2017 році звернулося до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (надалі - відповідач), в якому просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирські області ОСОБА_1 (надалі державний виконавець); скасувати постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 27.12.2016 у виконавчому провадженні №49228064.

Вимоги позову мотивує тим, що позивачем 10.01.2017 отримано постанову про стягнення виконавчого збору від 27.12.2016 року, винесену державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 296/6748/15-а від 26.10.2015 року, виданого Корольовським районним судом м.Житомира. Позивач є боржником у вказаному виконавчому провадженні, однак, рішення суду ним виконано добровільно, тому позивач вважає, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки у позивача відсутні відкриті асигнування та кошторисні призначення для таких виплат.

Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача у поданому адміністративному позові, а представник відповідача у наданих запереченнях, просили розгляд справи провести без їхньої участі. При цьому представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, а представник відповідача заперечив проти задоволення позову (а.с. 2, 17).

Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне.

Спеціальним законом, що з 05.10.2016 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII«Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви ОСОБА_2 від 28.10.2015 (а.с.20) державним виконавцем 05.11.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 296/6748/15а, виданого 26.10.2015 року Корольовським районним судом м. Житомира про зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо визначення їй статусу дружини померлого інваліда війни відповідно до п.2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та прийняти відповідне рішення. Також вказано про необхідність боржнику самостійно виконати постанову в 7-денний термін (а.с. 22).

29.11.2016 за №32880 державним виконавцем надіслано позивачеві вимогу про надання інформації про стан виконання вищезгаданого виконавчого документа (а.с. 23), та позивачем листом від 06.12.2016 повідомлено про повне виконання рішення суду (а.с. 24).

27.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору (ВП 49228064) у розмірі 6400,00 грн. та вказано, що боржником виконавчий лист не виконано (а.с. 27). Також 27.12.2016 винесено постанову про стягнення понесених витрат на проведення виконавчих дій у сумі 70 грн. 30 коп. (а.с. 28).

Положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 1 п. 5 вказаної статті, серед іншого визначено, що виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010р. № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Слід зазначити, що відповідно до ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що боржником рішення суду виконано в повному обсязі, однак не до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець був зобов'язаний винести спірну постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, у державного виконавця не було підстав для застосування приписів ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.5 ч.1ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Як убачається із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, враховуючи положення ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець правомірно прийняв спірну постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця.

Суд не вирішує питання з приводу розподілу судових витрат, оскільки в позові було відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 9, 11, 12, 94, 159, 160, 163, 167, 181 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд міста Житомира протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В. В. Бондарчук