Справа № 826/9818/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2017 року письмове провадження № 826/9818/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі по тексту - відповідач 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач2) в якому просить суд:

1) Визнати протиправним дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо віднесення кредиторських вимог позивача в розмірі 1039146,48 грн. у Реєстр акцептованих вимог кредиторів до сьомої черги задоволення вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк»;

2) Визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження Реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк»в частині затвердження кредиторських вимог позивача в розмірі 1 039 146,48 грн. у Реєстр акцептованих вимог кредиторів сьомої черги задоволення вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк»;

3) Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича віднести кредиторські вимоги ОСОБА_1 в розмірі 1 039 146,48 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» та подати на затвердження виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в частині кредиторських вимог позивача;

4) Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» щодо віднесення кредиторських вимог ОСОБА_1 в розмірі 1 039 146,48грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк»

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в четверту чергу підлягають задоволенню кредиторські вимоги вкладників банку за вкладами, по яким здійснювалась Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплата гарантованої суми відшкодування.

Відповідачем 1 безпідставно включено кредиторські вимоги у розмірі 1 039 146,48грн. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули.

Відповідач 1 у визначений судом строк заперечення на позовну заяву не надав, заяву про визнання позову також суду не надіслав.

Представник відповідача 2 у наданих суду письмових запереченнях зазначив, що зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів затверджуються виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лише після внесення відповідних пропозицій Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта банк» укладено Договір №004-28597-200413 від 20.04.2014 в рамках проекту «Ощадна картка №1.» з відсотковою ставкою 5,5% річних на відкриття та обслуговування поточного рахунку НОМЕР_2 в іноземній валюті. Залишок коштів на рахунку НОМЕР_2, станом на 25.08.2015 становив 57 736,97 доларів США, що встановлено рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі №757/36499/14-ц від 09.09.2015.

Постановою Правління Національного банку України №150 від 02.03.2015 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015.

В подальшому виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України №664 від 02.10.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

На офіційному веб-сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) розміщено оголошення, що Фонд розпочне виплати вкладникам АТ «Дельта Банк» за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08.10.2015.

Протягом дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» позивачу виплачено гарантовану суму відшкодування за рахунок Фонду у розмірі 200 000 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки №05-3234149 від 04.02.2016 позивача включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в 7 чергу на суму 1 039 146,48 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо включення акцептованих вимог позивача до 7 черги кредиторів позивач звернувся з даним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх часткового задоволення, виходячи з наступного.

Стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Так, згідно з частиною першою статті 244І Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частиною першою статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Проте, проаналізувавши положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд приходить висновком, що ним регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку господарського судочинства.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, яким в свою чергу врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз положень вищезазначеного Закону дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і, як наслідок, відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі чи закриття провадження у справі з підстав непідсудності.

Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» частиною 1 статті 3 встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Судом встановлено, що представником позивачем 12.10.2015 в строки та в порядку встановленому Законом була подана вимога кредитора до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта-Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

Пунктом 3 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Як вбачається із матеріалів справи, задоволення кредиторських вимог ОСОБА_1 в сумі 1 039 146,48грн віднесено до 7 черги погашення.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції, що діє з 12.08.2015, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у листі «Щодо реалізації деяких норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 12-33820 від 21.09.2015 зазначає, що норми частини першої статті 52 Закону у редакції, що діє з 12.08.2015, мають застосовуватися до банків, щодо яких прийнято рішення про виведення з ринку після 12.08.2015.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 52 Закону вимоги вкладників - фізичних осіб, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, належать до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

При цьому, будь-яких обмежень щодо вимог четвертої черги, виходячи з виду банківського вкладу (депозиту) законом не встановлено.

Також, відповідні вимоги вкладників - фізичних осіб Законом не класифіковані за будь-якими критеріями вкладів з метою надання одним видам вимог вкладника наперед відомої та закономірної переваги щодо інших при віднесенні їх до певної черги.

Згідно з заявою на видачу готівки №3 від 14.09.2015 позивач отримав 200000 грн. як виплату переказу, ініційованого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Судом встановлено, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 за договорами перевищують виплачені Фондом 200000 грн.

Отже, вимоги позивача, як вкладника - фізичної особи належать до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадировим Владиславом Володимировичем неправомірно віднесено кредиторські вимоги ОСОБА_1 в сумі 1 039 146,48грн. до сьомої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів.

Враховуючи вкладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо віднесення кредиторських вимог ОСОБА_1 в сумі 1 039 146,48грн. до сьомої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до пункту 4.24 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку протягом 90 днів з дня опублікування відомостей у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі, якщо вони непідтверджені фактичними даними, що є в розпорядженні уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, та в разі потреби заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, установлених цим Положенням та актами Фонду.

Відповідно до пункту 4.31 Положення У разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог.

Таким чином, складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення пропозицій щодо змін до нього належать до повноважень уповноваженої особи Фонду.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» кредиторські вимог ОСОБА_1 в сумі 1 039 146,48грн. шляхом внесення відповідних змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Суд зазначає, що задоволення вимог позивача в цій частині є належним і достатнім способом захисту прав позивача у межах спірних правовідносин.

Водночас, у решті позову слід відмовити у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю цих вимог, оскільки внесення пропозиції щодо затвердження змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належить до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, відповідно, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана здійснити такі дії в силу закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх часткового задоволення.

Беручи до уваги вимоги частини 1 та частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частити вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо віднесення кредиторських вимог ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в сумі 1 039 146,48грн. до сьомої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» кредиторські вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в сумі 1 039 146,48грн. грн. шляхом внесення відповідних змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати в сумі 551,20 грн. присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

Судові витрати в сумі 551,20 грн. присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій