Справа № П/811/1298/16
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2017 рокусправа № П/811/1298/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі № П/811/1298/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язання оформити та надати акт Форми Н-1*,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області щодо видачі акту Форми НТ* та зобов'язати відповідача оформити та надати акт Форми Н-1* про нещасний випадок, що трапився при виконанні нею службових обов'язків 21 жовтня 1998 року. В обґрунтування позову зазначала про те, що у травні 2016 року вона отримала інвалідність внаслідок травмування, що сталося при виконанні службових обовязків. З метою отримання одноразової грошової допомоги вона звернулась до Міністерства внутрішніх справ України, проте її заява була повернута у звязку з відсутністю акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). За її заявою УМВС України в Кіровоградській області було проведено розслідування нещасного випадку, за результатами якого складений акт за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, висновок якого не відповідає висновку службового розслідування, яке проводилось у листопаді 1998 року і, відповідно до якого, травмування було отримано в період проходження служби при виконанні службових обовязків не повязаних з охороною громадського порядку, громадської безпеки і боротьби із злочинністю.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року адміністративний позов задоволений.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції визнав протиправними дії відповідача по складанню акту форми НТ*, проте оформлення результатів розслідування нещасного випадку не створюють юридичних наслідків для позивача. Оспорюваний акт форми НТ* не є рішенням субєкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, тому, на думку апелянта, справу в частині визнання протиправними дій щодо видачі акту не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що позивач отримала тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в період проходження служби в ОВС України при обставинах, не повязаних з виконанням нею службових обовязків. Суд першої інстанції, у свою чергу, проігнорував доводи відповідача про відсутність доказів використання позивачем власного транспортного засобу в інтересах підрозділу чи за письмовим дорученням керівника підрозділу. Зобовязавши відповідача видати акт форми Н-1* про нещасний випадок, суд першої інстанції втрутився у дискрецію відповідача, не дотримуючись правової позиції, висловленої Верховним Судом України у численних рішеннях.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 (довіреність № 113/05/110-15 від 23.12.2015 року) підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 (договір про надання правової допомоги від 20.09.2016 року) заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 20.12.1984 р. по 06.11.2015 р. проходила службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується відповідними записами послужного списку, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.12-29). 21 жовтня 1998 року ОСОБА_1 стала учасником дорожньо-транспортної пригоди за наступних обставинах: близько 7 год. 45 хв. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ 2410, державний номер НОМЕР_1 по проспекту Правди, не витримав дистанцію і допустив зіткнення з автомобілем «Субару», державний номер І2405ОН під управлінням ОСОБА_1, яка рухалася на роботу в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шийного позвонка, відрив задньої дужки. За висновками службової перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди з участю ОСОБА_1, затвердженого начальником Ленінського РВ УМВС 10.11.1998 р. ОСОБА_5 слідчий слідчого відділення відділу ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження в період проходження служби при виконанні службових обов'язків не пов'язаних з охороною громадського порядку, громадської безпеки і боротьби із злочинністю (а.с.31,32). Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0427894 від 10.05.2016 р. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 04.05.2016 р., причина інвалідності - травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків (а.с.35-36). 13.05.2016 р. позивач звернулася до ОСОБА_6 фінансово-облікової політики МВС України із заявою від 12.05.2016 р. про виплату їй одноразової грошової допомоги (а.с.40). ОСОБА_6 фінансово-облікової політики МВС України від 13.06.2016 р. №15/2-2195 заява ОСОБА_1 повернута у зв'язку із неподанням нею акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції за формою затвердженою наказом МВС України від 27.12.2002 р. №1346 (а.с.41, 107). 22.06.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Кіровоградській області із заявою про надання акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення працівника міліції у зв'язку із отриманням нею 21.10.1998 р. тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в період проходження служби у Ленінському РВ УМВС України в Кіровоградській області при виконанні службових обов'язків (а.с.42, 105). Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 19.07.2016 р. №18 «Про організацію розслідування нещасного випадку» створено комісію з розслідування нещасного випадку, що стався 21.10.1998 р. з старшим слідчим, слідчого відділу Ленінського РВ УМВС України в Кіровоградській області капітаном міліції ОСОБА_1 (а.с.104). За результатами розслідування нещасного випадку комісією складено акти за формами Н-5* та НТ* (а.с.44-47, 110-113). Відповідно до висновку акту розслідування нещасного випадку, що стався 21 жовтня 1998 року о 07 год. 45 хв. від 20.07.2016 р. (Форма Н-5*), ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження в період проходження служби в органах внутрішніх справ і не пов'язана з виконанням службових обов'язків (а.с.44-45, 110-111).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що, у 1998 році під час службової перевірки встановлено, що позивач отримала тілесні ушкодження при виконанні службових обов'язків, зважаючи на те, що свідки, у тому числі колишній начальник Ленінського РВ, підтвердили, що позивач використовувала власний транспорт у службових цілях з дозволу керівництва Ленінського РВ, беручи до уваги, що з часу нещасного випадку пройшло 18 років, у відповідача не було правових підстав для висновку про не пов'язаність ушкоджень позивача з виконанням нею службових обов'язків. Суд також вказав на те, що відповідачем за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 21 жовтня 1998 року зі старшим слідчим слідчого відділу Ленінського РВ УМВС України в Кіровоградській області капітаном міліції ОСОБА_1 протиправно складено акт Форми НТ*, замість акту Форми Н-1*, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи.

Щодо характеру спірних правовідносин.

Спір між сторонами виник у звязку із проходженням позивачем служби в органах внутрішніх справ України, яка, у розумінні пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, належить до публічної служби. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 17 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється, у тому числі, на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Зважаючи на характер спірних правовідносин, суд першої інстанції розглянув справу в порядку адміністративного судочинства з дотриманням визначеної Кодексом адміністративного судочинства України юрисдикції, тому доводи апелянта про необхідність закриття провадження у справі в частині визнання протиправними дій по видачі акту форми НТ* є, на думку колегії суддів, неспроможними.

Щодо правильності вирішення спору про протиправність дій відповідача щодо видачі акту форми НТ*.

Як свідчать наявні у справі належні та допустимі письмові докази, 21 жовтня 1998 року ОСОБА_1, яка проходила службу на посаді старшого слідчого в слідчому відділенні Ленінського райвідділу Кіровоградського міського управління УМВС України в Кіровоградській області, стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, про що до чергової частини Ленінського райвідділу надійшло повідомлення 21 жовтня 1998 року. Зазначена обставина зафіксована у висновку службової перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1, затвердженого начальником Ленінського РВ УМВС 10 листопада 1998 року (а.с.31).

Станом на 21 жовтня і 10 листопада 1998 року діяв наказ Міністерства внутрішніх справ України № 18 від 13 січня 1994 року, відповідно до якого в підрозділах системи МВС України застосовувалось Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.93 року № 623.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Розслідування та облік нещасних випадків» зазначеного Положення за результатами розслідування складається акт за формою Н-1 і беруться на облік нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових (посадових) обовязків, у тому числі у відрядженнях, що сталися під час перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці роботи протягом робочого часу, або за дорученням власника в неробочий час, під час відпустки, у вихідні та святкові дні. При цьому, термін «робочий час» визначав, у тому числі, проїзд на роботу чи з роботи на транспорті підприємства або на транспорті сторонньої організації, яка надала його згідно з договором (заявкою), за наявності розпорядження власника, та використання власного транспорту в інтересах підприємства з дозволу або за дорученням власника.

Відповідно до пункту 8 розділу І «Розслідування та облік нещасних випадків» зазначеного Положення за результатами розслідування не складаються акти за формою Н-1 і не беруться на облік нещасні випадки, що сталися з працівниками під час прямування на роботу чи з роботи пішки, на громадському транспорті, власному або іншому транспортному засобі, який не належить підприємству і не використовувався в інтересах цього підприємства. Якщо за підсумками розслідування буде вирішено, що нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не повинен складатися акт за формою Н-1, то в такому разі складається акт за формою НТ (невиробничий травматизм) і вимоги цього Положення на такий випадок не поширюються (пункт 9 розділу І Положення № 623).

Як вбачається з наявних у справі доказів, начальник Ленінського РВ КМ УМВС України в Кіровоградській області був повідомлений 21 жовтня 1998 року про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 21 жовтня 1998 року. Під час службової перевірки було встановлено, що нещасний випадок (дорожньо-транспортна пригода) стався під час поїздки ОСОБА_1 на легковому автомобілі на роботу. При цьому, у позовній заяві ОСОБА_1 підтвердила обставину належності їй автомобіля, який вона постійно використовувала в службових інтересах слідчого відділення з дозволу керівника Ленінського райвідділу.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за результатами розслідування зазначеного нещасного випадку керівництвом Ленінського РВ КМ УМВС України в Кіровоградській області акт за формою Н-1 не був складений, незважаючи на те, що Положення № 623 дозволяло це зробити за наявності встановлення обставини використання позивачем власного транспорту в інтересах відділу з дозволу або за дорученням власника (у даному випадку керівника райвідділу). Відсутність зазначених документів виключає можливість визначення нещасного випадку, який стався з позивачем під час проїзду на роботу о 07.45 год., як такого, що стався в робочий час, про що прямо зазначено у пункті 8 розділу І «Розслідування та облік нещасних випадків» зазначеного Положення. З цих підстав колегія суддів критично оцінює показання свідка ОСОБА_5, який у жовтні 1998 року перебував на посаді начальника Ленінського РВ, затвердив висновок службового розслідування і не склав акт за формою Н-1.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що станом на жовтень 1998 року у Ленінському РВ були відсутні документи на підтвердження наявності дозволу керівника Ленінського РВ на використання ОСОБА_1 власного транспорту в інтересах райвідділу або слідчого відділення, який, зважаючи на вимоги Положення № 623 мав бути оформлений керівником шляхом видання відповідного наказу. Висновок службового розслідування також не містить інформації про те, яке саме доручення керівника виконувала ОСОБА_1 21 жовтня 1998 року, використовуючи власний транспортний засіб о 07.45 год. Листом № 248/05/31-2017 від 17.03.2017 року, наданим на запит адвоката ОСОБА_3, УМВС України в Кіровоградській області повідомило про відсутність в архівному секторі за період з 1991 по 1998 роки наказів щодо використання ОСОБА_1 власного автотранспорту в інтересах слідчого підрозділу Ленінського РВ УМВС в Кіровоградській області. Крім того, стаття 22 Закону України «Про міліцію» передбачала виплату працівникам міліції, які використовують у службових цілях особистий транспорт, грошової компенсації у встановлених розмірах, що є додатковим підтвердженням необхідності письмового розпорядження керівника. Слід також зазначити, що термін зберігання висновків розслідувань нещасних випадків складає 45 років. Отже усі документи, які використовувались під час проведення розслідування мають також зберігатись 45 років. Натомість жодних документів на підтвердження висновку про отримання травми позивачем під час виконання службових обовязків (використання автомобілю в інтересах підрозділу) у матеріалах службового розслідування відсутні.

Позивач, у свою чергу, із заявою про видачу акту за формою Н-1 за результатами проведеного розслідування у листопаді 1998 року до керівника не зверталась. Правом на перевірку своєчасності і правильності розслідування, документального оформлення та обліку нещасного випадку шляхом звернення до органу державного нагляду за охороною праці, як це передбачалось пунктом 28 Положення № 623, не скористалась.

22 червня 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Кіровоградській області із заявою про надання акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення працівника міліції у зв'язку із отриманням нею 21.10.1998 р. тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в період проходження служби у Ленінському РВ УМВС України в Кіровоградській області при виконанні службових обов'язків (а.с.42, 105). Зазначені документи необхідні для отримання одноразової грошової допомоги у звязку із установленням другої групи інвалідності.

На час звернення і розгляду зазначеної заяви діє Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1346 від 27 грудня 2002 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за № 83/7404). Відповідно до пункту 3.19 Порядку № 1346 якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, нещасний випадок розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого з рішенням комісії в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 у травні 2016 року була встановлена втрата професійної працездатності внаслідок травми та встановлена друга група інвалідності, її заява розглянута відповідачем у відповідності до пункту 3.19 Порядку № 1346. Пунктом 2.2 цього Порядку визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1 і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обовязків. Згідно абз. 11, 13 пункту 3.9 Порядку комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обовязків», якщо він трапився в період проходження служби під час проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу.

За результатами проведеного розслідування був складений акт за формою Н-5 та затверджений акт № 8 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру. За висновками комісії ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження в період проходження служби в органах внутрішніх справ і не повязаний з виконанням службових обовязків.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 22 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до ГУНП в Кіровоградській області із заявою про надання акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення працівника міліції. Зазначена заява, як вказувалось вище, була розглянута, акт розслідування та акт, що свідчить про обставини травмування складені та надані позивачу, тому, на думку колегії суддів, відповідачем порушень прав позивача допущено не було. Позивач стверджує, що висновок акту про результати розслідування, що проведено у липні 2016 року суперечить висновку службового розслідування, що проводилось у 1998 році в частині визнання обставини отримання травми. Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що 10 листопада 1998 року начальником Ленінського РВ був затверджений висновок службової перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди. Однак, за вимогами Положення № 623 керівник був зобовязаний організувати розслідування нещасного випадку комісією, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (голова комісії), керівник структурного підрозділу або головний спеціаліст, представник профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноважений трудового колективу з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки. Комісія для розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 у 1998 році не призначалась, що також свідчить про невиробничий характер отриманого позивачем травмування.

Щодо доводів апелянта про неприпустимість втручання судом у дискреційні повноваження відповідача при складанні певного виду акту за результатами розслідування нещасного випадку, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3.29 Порядку № 1346 передбачено, що контроль за своєчасним і обєктивним розслідуванням нещасних випадків, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень. Ці служби мають право вимагати від керівника складання акта за формою Н-1* або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку або інших нормативно-правових актів про охорону праці. Посадова особа служби державного нагляду за охороною праці має право у разі необхідності (надходження скарги, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку, поранення або його приховування від розслідування тощо) вимагати проведення розслідування нещасного випадку і видавати обов'язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9* щодо необхідності складання акта за формою Н-1* та взяття нещасного випадку (у тому числі поранення) на облік.

Наведені норми спростовують доводи апелянта про виключну компетенцію відповідача на прийняття рішення. Проте, відсутність висновку зазначеного контролюючого органу за результатами перевірки дотримання вимог законодавства при проведенні розслідування не може бути перешкодою для реалізації позивачем права на звернення до суду без дотримання процедури досудового врегулювання спору.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, а його висновки не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до приписів статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні адміністративного позову слід відмовити за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі № П/811/1298/16 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук