Справа № 644/7339/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 р. Справа № 644/7339/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 8 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Діденка Романа Володимировича про скасування постанови, -

В с т а н о в и л а:

12 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову серії ДР № 131881 (далі по тексту - Постанова) у справі про адміністративне правопорушення, що прийнята 06 вересня 2016 року інспектором роти 8 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції Діденком Р.В. (далі по тексту - відповідач, інспектор поліції) та якою до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП). Просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у інспектора поліції не було підстав для зупинення транспортного засобу, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України). Зважаючи на це, він відмовився надати на вимогу відповідача посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та поліс обов'язкового страхування. Крім цього зазначив, що винесення оскаржуваної постанови на місці зупинки транспортного засобу порушило його право на захист та реалізацію прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що позивач не заперечував факт відмови пред'явити інспектору поліції для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Дії позивача свідчать про небажання ним на місці вчинення правопорушення реалізувати права, передбачені КУпАП, і відтак посилання на те, що стягнення було накладене на місці зупинки транспортного засобу без надання часу на підготовку до розгляду справи, є формальним.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нове судове рішення про задоволення його адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надана належна оцінка доказам та обставинам справи, не встановлено факт законності дій інспектора поліції під час зупинки його автомобіля, не перевірено, чи прийнята оскаржувана постанова у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Вважає, що у відповідача не було підстав для зупинення автомобіля, що є порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі по тексту - Закон № 580-VIII).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом установлено, що 06 вересня 2016 року інспектором поліції на місці зупинки транспортного засобу винесено постанову серії ДР № 131881 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача ОСОБА_1

Як убачається із Постанови 06 вересня 2016 року о 22 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Лосєвській біля початку пр. Тракторобудівників у м. Харкові, позивач здійснив рух ліворуч з крайньої правої полоси, чим порушив п. 10.4 ПДР України, при цьому позивач не пред'явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування, чим порушив п. 2.4а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353 (далі по тексту - Закон № 3353), встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3, 1.9 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил і особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Під час виконання своїх завдань поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII).

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII).

Відповідно норм Закону № 580-VIII, поліція в межах своєї компетенції з метою охорони прав і свобод людини, загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення застосовує превентивні заходи.

Абзацом 1 пункту 10.4 ПДР України передбачено, окрім іншого, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині настає згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР України (в редакції, що діяла на момент винесення Постанови), на вимогу працівника міліції водій механічного транспортного засобу повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також повинен мати при собі і пред'явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідальність за порушення вимог цього пункту Правил передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Органом, уповноваженим розглядати справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, є посадова особа Національної поліції України в межах наданих їм повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ст. 217, ч. 1 ст. 222 КУпАП, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію»).

Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, зокрема за ч. 2 ст. 122 КУпАП, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу (п. 4 розділу І Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 розділу ІІІ Інструкції).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення складається у письмовій формі із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови, і її зміст повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП (п. 2, п. 5 розділу ІV Інструкції), а саме: постанова повинна містити, окрім іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що порушення абзацу 1 п. 10.4 ПДР України і порушення п.п. «а» п. 2.4 ПДР України утворюють самостійні склади адміністративних правопорушень, і тягнуть відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідно.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (ч. 1 ст. 36).

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч. 2 ст. 36).

Судом установлено, що, стверджуючи про факт скоєння 06 вересня 2016 року позивачем порушення п. 2.4а ПДР України (ч. 2 ст. 122 КУпАП), який слугував підставою для зупинення транспортного засобу позивача, всупереч вимогам ст. 36 КпАП відповідач наклав на позивача стягнення лише за правопорушення, склад якого передбачений ч. 1 ст. 136 КУпАП.

За змістом статті 31, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII, одним із превентивних заходів є зупинення транспортного засобу у разі, якщо водій порушив ПДР України.

Закон покладає на поліцейського обов'язок поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Приписами ч. 2 ст. 71 КАС України установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованності позовних вимог позивача ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів, які б беззаперечно посвідчували факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.4а ПДР України, і, відповідно, доказів обґрунтованості дій зупинки транспортного засобу, яким керував позивач.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Як убачається із повідомлення Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові від 12 квітня 2017 року № 3395/41/14/02-2017, відеозаписи з нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) співробітників Управління патрульної поліції у м. Харкові, які були зроблені 06 вересня 2016 року, що зберігалися на носіях боксів збереження відеоматеріалів, знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Зазначені обставини та норми матеріального права залишені судом першої інстанції поза увагою, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням висновку про недоведеність факту порушення позивачем ПДР України і правомірності зупинення інспектором поліції транспортного засобу під керуванням позивача, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, скасовує постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року та приймає нове судове рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, про скасування оскаржуваної позивачем Постанови.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Підстави, передбачені ст. 94 КАС України для розподілу судових витрат, відсутні.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись ст. 11, ч. 1 ст. 41, ст.ст. 94, 184, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1.

Скасувати постанову серії ДР 3 131881, що прийнята 06 вересня 2016 року інспектором роти 8 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції Діденко Романом Володимировичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, по відношенню до ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений і підписаний 24 квітня 2017 року.