Справа № 607/3901/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2017 Справа №607/3901/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_2

до:Управління патрульної поліції у м. Житомирі ДПП, інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенанта поліції ОСОБА_3

про:визнання дій інспектора протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідачів ОСОБА_4 патрульної поліції у м. Житомирі ДПП, інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій інспектора протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 320025 від 05 березня 2017 року, та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенантом поліції ОСОБА_3 серії АР № 320025 від 05.03.2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови гр. ОСОБА_2 05 березня 2017 року о 16 год. 05 хв. керувавши автомобілем НОМЕР_1, в м. Житомирі по вул. Київській, не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає, що штраф на нього накладений безпідставно.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує повністю, просить скасувати постанову, та закрити провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 патрульної поліції у м. Житомирі ДПП, та інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, однак представник УПП в м. Житомирі ДПП надіслав заперечення на позовну заяву, у яких вказує, що у діях інспектора при винесені постанови порушень не було. Вказує на те, що ОСОБА_2 дійсно було порушено п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України, тому просить відмовити у задоволенні позову, та як доказ вчинення останнім правопорушення долучає аудіовізуальний диск.

За наявності вказаних обставин, приймаючи до уваги заяву позивача, який просить слухати справу у його відсутності, та те що ОСОБА_4 патрульної поліції у м. Житомирі ДПП подано суду заперечення на позов, та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії АР № 320025 від 05.03.2017 року позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 05 березня 2017 року о 16 год. 05 хв. керувавши автомобілем НОМЕР_1, в м. Житомирі по вул. Київській, не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України.

Частиною 2 ст.122 КУпАП, серед іншого передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обовязку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Так, з наявних у суду матеріалів, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено, що ОСОБА_2 порушено п.9.2 «б» ПДР України, відповідачем надіслано суду в якості доказу вчинення останнім правопорушення аудіовізуальний диск на якому мітяться записи з місця розгляду субєктом владних повноважень адміністративної справи.

Оглянувши у судовому засіданні відеозаписи з камери нагрудного реєстратора поліцейського, не можливо остаточно стверджувати про порушення позивачем ПДР, оскільки на відео зафіксовано лише зупинку транспортного засобу позивача та момент складання постанови, що наразі не є належним та достатнім доказом порушення правил дорожнього руху. Отже до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення ОСОБА_2 представлено не було.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів.

Позивачем також не представлено жодних належних доказів правомірності своїх дій, зокрема переконливих доказів своєї невинуватості останній суду не наддав,тому суд розцінює заперечення позивача, та його твердження про те, що перед перестроюванням, оминаючи перешкоди на дорозі, він вмикав покажчики повороту, як намагання ухилитися від притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що обов'язок доказування в рамках адміністративного судочинства відповідно до ст.71 КАС України, лежить виключно на стороні відповідача, при цьому будь-яких об»єктивних даних щодо фіксування данного правопорушення за допомогою спеціальних технічних засобів в автоматичному режимі вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить, тому суду не зрозуміло яким чином сторона відповідача могла б довести правомірність винесення постанови.

Проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП., при цьому суд враховує те, що відсутні будь-які інші докази на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, за таких обставин, суд визнає правопорушення малозначним, а дії інспектора протиправними, адже при розгляді адміністративної справи та призначенні виду адміністративного стягнення працівником поліції не в повному обсязі були враховані характер та наслідки вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, визнати дії інспектора неправомірними, а ОСОБА_2 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.22, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенанта поліції ОСОБА_3 протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №320025 від 05.03.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 122 КУпАП провадженням закрити, у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Головуючий суддяОСОБА_5