Справа № 22-а-5389/08
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2010 р.Справа № 22-а-5389/08

Категорія: 2.11.8Головуючий в 1 інстанції: Ребриста С.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Кирницькій В.О.

в звязку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову господарського суду Херсонської областi від 10 червня 2008 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області про визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Генічеському районі Херсонської області про визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06 вересня 2007 року:

- №/0 на суму 4 400 грн.;

- № на суму 545 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 вказував, що за результатами перевірки належного позивачу кафе відповідач дійшов висновків про порушення позивачем законодавства у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, у звязку з чим, були прийняті оскаржені рішення.

Однак, перевірка проводилась без додержання вимог ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" і, тому, вона є незаконною, відповідно, встановлені нею обставини не можуть бути підставою застосування штрафних санкцій.

Крім того, посадові особи відповідача здійснювали перевірку під видом споживачів (що виразилось у придбанні ними товару за свої власні кошти), тобто, як споживачі вони не мали повноважень на складання акта перевірки. Також, цей акт підписаний барменом-стажером, який не працює у позивача і, тому, його підпис не має юридичної сили.

Представник відповідача позов не визнав, вказуючи, що перевірка проводилась на підставі Закону, і її висновки є правильними.

Постановою господарського суду Херсонської областi від 10 червня 2008 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

31 серпня 2007 року посадовими особами ДПА у Херсонській області, на підставі направлень на перевірку від 30 серпня 2007 року №№496/235, 524/235 виданими виконуючим обов'язки голови ДПА у Херсонській області проведено перевірку щодо контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері торгівлі, громадського харчування послуг суб'єктами підприємницької діяльності господарської одиниці - кафе-бару "Урарту", розташованого за адресою: Генічеський район, с. Чонгар, на 522 км. автошляху Харків-Сімферополь, що належить суб'єкту підприємницької діяльності ПП ОСОБА_2

Перевірка здійснена на підставі п.2 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ), "Про ліцензування певних видів підприємницької діяльності", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" та інших нормативно-правових актів.

Перевірка здійснена в присутності бармена ОСОБА_3, від якої зауважень до акту перевірки не надійшло, а акт перевірки підписано нею без зауважень.

Перевіркою встановлено факт проведення розрахункових операцій з придбання товарів (послуг), а саме: пляшка слабоалкогольного напою "Джин" за ціною 40 грн., сигарети "Честерфілд" 1 пачка за ціною 4, 50 грн., на загальну суму 8, 50 грн. без застосування РРО.

В результаті перевірки перевіряючими особами було встановлено:

- проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 8, 50 грн.;

- відсутність реєстратора розрахункових операцій;

- відсутність ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами;

- реалізація тютюнових виробів за завищеною ціною.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що проведення перевірок щодо контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг субєктами підприємницької діяльності здійснюється без виникнення підстав, передбачених ч.6 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", у звязку з чим, посилання позивача на недотримання відповідачем вимог, перелічених ч. 6 цієї статті, є необґрунтованими. Також, суд першої інстанції виходив з того, що застосовані до позивача штрафні санкції повністю відповідають встановленим порушенням чинного законодавства.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст.ст. 3, 11, 15, 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст. 16 Закону України "Про ліцензування певних видів підприємницької діяльності", ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказується, що перевірка проводилась без додержання вимог ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" і, тому, вона є незаконною, відповідно, встановлені нею обставини не можуть бути підставою застосування штрафних санкцій. Також, вказується, що посадові особи відповідача здійснювали перевірку під видом споживачів (що виразилось у придбанні ними товару за свої власні кошти), тобто, як споживачі вони не мали повноважень на складання акта перевірки, крім того, акт перевірки підписаний барменом-стажером, який не працює у апелянта і, тому, його підпис не має юридичної сили.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Апеляційна скарга є тотожною (за виключенням перших двох вступних абзаців) адміністративному позову, факти та мотивування якого цілком були проаналізовані судом першої інстанції з наданням їм вірної оцінки.

Так, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що проведення перевірок щодо контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг субєктами підприємницької діяльності здійснюється податковими органами без виникнення підстав, передбачених ч.6 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно, відсутність таких підстав при перевірці апелянта не може бути причиною (як на тому наполягає останній) визнання перевірки незаконною.

Крім того, матеріали справи незаперечно підтверджують, що в день перевірки в кафе-барі, яке належить апелянту, проводили розрахункові операції з придбання товарів без застосування РРО (РРО відсутній); реалізовувались тютюнові вироби та алкогольні напої без наявності відповідних ліцензій (при цьому, тютюнові вироби продавались за ціною, вищою ніж та, що встановлена заводом-виробником); було допущено невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про правомірність застосування до апелянта штрафних санкцій є правильними, а доводи апеляційної скарги, що лише повторюють неспроможні доводи адміністративного позову, не можуть бути підставою для її задоволення.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову господарського суду Херсонської областi від 10 червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: