Справа № 461/7547/16-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року №876/1780/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Андрушківа І.Я..,

за участю представників позивача ОСОБА_1,

та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м.Львова від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Львівське комунальне підприємство «Княже місто», про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В C Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (далі РА, Міська рада відповідно) в якому просив визнати неправомірним та скасувати розпорядження відповідача від 26.04.2016 №139 «Про демонтаж самовільно влаштованих чотирьох кондиціонерів, моторного блоку витяжної системи та вентиляційної труби на дворовому фасаді будинку №3 на пр.Шевченка» (далі Розпорядження).

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що Розпорядження, яким його зобовязано самостійно демонтувати зазначені вище прилади є безпідставним, так як такі пристрої розташовані на невидимому зі сторони вулиць фасаду будинку. Крім того, розміщення пристроїв і устаткування систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря на невидимій зі сторони вулиць частині будинку не потребує надання дозволу для їх встановлення.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 16 січня 2017 року у справі №461/7547/16-а позов задоволено.

Постанову оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. В поданій апеляційній скарзі покликається на те, що згідно прийнятих Міською радою локальних документів переобладнання (яке має місце в розглядуваному випадку) і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у будинках приміщень дозволяється проводити лише після отримання відповідного дозволу; забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (у тому числі пристроїв та устаткування систем вентиляції та кондиціонування) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій і споруд, а також їх встановлення без відповідного дозволу на невидимих зі сторони вулиць (площ), фасадах, стінах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу м.Львова.

Львівське комунальне підприємство «Княже місто» (далі ЛКП) в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином, а тому, апеляційний суд, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити з наступних підстав.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що технічні пристрої розташовані на невидимому зі сторони вулиць фасаді будинку, а тому встановлення та розміщення кондиціонерів у цій частині будинку не потребує дозволу для його встановлення.

Такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є власником нежитлових приміщень загальною площею 285,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Львів, проспект Шевченка,3 ( далі Будинок №3). Вказане приміщення було реконструйоване шляхом приєднання квартири №8 Будинку №3 до уже належних ОСОБА_3 нежитлових приміщень, внаслідок чого утворилася площа 285,1 кв.м (а.с.6, 8-10).

Позивачем влаштовано до нежитлового приміщення чотири кондиціонери, моторний блок витяжної системи та вентиляційну трубу на дворовому фасаді Будинку №3 (а.с.32-34, 38-40).

Міжвідомча комісія Галицького району м.Львова протоколом від 19.04.2016 №15 §1 вирішила рекомендувати позивачу за власні кошти демонтувати чотири кондиціонери, моторний блок витяжної системи та вентиляційну трубу на дворовому фасаді Будинку №3 (далі Висновок; а.с.31).

26.04.2016 розглянувши лист ЛКП від 07.04.2016 №2-7499-Г-31, керуючись «Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за №927/11207; далі Правила№76), рішенням виконавчого комітету Міської ради (далі Виконавчий комітет) від 09.09.2011 №833 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 01.02.2002 №28 «Про впорядкування розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків на території м.Львова» (далі Рішення 833), враховуючи відсутність погодженої проектної документації, РА Розпорядженням, зокрема: затвердила Висновок (п.1); ОСОБА_3 власнику нежитлових приміщень загальною площею 285,1 кв.м на проспекті Шевченка,3 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовані чотири кондиціонери, моторний блок витяжної системи та вентиляційну трубу на дворовому фасаді Будинку №3(п.2); у випадку невиконання п.2 Розпорядження в добровільному порядку, юридичному відділу РА звернутися з позовною заявою в суд про демонтаж самовільно влаштованих вищезазначених пристроїв (п.4) (а.с.7).

Частина 2 ст.19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №280/97-ВР) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до 2 ст.319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За змістом підпунктів 1.4.1, 1.4.3, 1.4.4 п.1.4 Правил №76 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Крім цього, відповідно до пп.1.4.2 п.1.4 Правил№76 переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих, у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкції будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Згідно з пп.2.1.4 п.2.1 «Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м.Львова», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Міської ради від 01.02.2002 №28 (із змінами і доповненнями згідно Рішення №833; далі Положення), технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови, є пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря.

Самовільне встановлення технічних елементів (пристроїв) встановлення технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд без оформлення у встановленому порядку дозволу на їх розміщення та без дотримання вимог Положення (п.2.3 розділу 2).

Підпунктами 3.1.2, 3.3.2 пунктів 3.1 та 3.3 вказаного Положення забороняється розміщення та встановлення:

технічних елементів (пристроїв), перелічених у пп.2.1.4 на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд - пам'ятках архітектури;

встановлення без відповідного дозволу:

технічних елементів (пристроїв), перелічених у пп.2.1.4, на невидимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу м.Львова.

Потрібно зазначити і те, що рішенням Виконавчого комітету від 09.12.2015 №1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» проспект Шевченка знаходиться у межах історичного ареалу м.Львова.

Розділ 4 Положення передбачає, що дозволи на розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах, торцевих стінах, зовнішніх будівельних конструкціях будинків і споруд надає районна адміністрація на підставі звернення юридичних і фізичних осіб, з вказанням місця розміщення елемента (пристрою). Розміщення технічних елементів (пристроїв) на будинках і спорудах, розташованих на території історичного ареалу міста, додатково погоджується з управлінням охорони історичного середовища.

З огляду на викладене, позивачем допущено переобладнання належних йому нежитлових приміщень в будинку по проспекті Шевченка, яке полягає у встановленні на внутрішньому фасаді Будинку №3, устаткування систем вентиляції і кондиціонування повітря.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що Розпорядження РА, за своїм змістом мало рекомендаційний характер для позивача та жодним чином не було спрямоване на порушення його законних прав, свобод та інтересів за захистом, яких останній звернувся до суду із даним позовом, виходячи з наступного.

Положеннями підпунктів 2.3, 3.4 розділу VІ ухвали Міської ради від 08.07.2010 №3704 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», (далі - Ухвала №3704) закріплено, що до повноважень районних адміністрацій, зокрема, належить: здійснення нагляду за станом благоустрою відомчого і приватного житлового фонду, розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самовільного будівництва.

Пункт 5.1 розділу VІ цієї ж Ухвали наділяє районні адміністрації правом на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до підпунктів 4.3.2, 4.3.4 п.4.3 «Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженого рішенням Виконавчого комітету ЛМР від 06.01.2012 №4 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Положення №4) до повноважень РА у сфері будівництва віднесено: надання дозволів на впорядкування розміщення технічних елементів на фасадах будинків, зміну елементів фасадів будинків; розгляд та вжиття заходів у встановленому Виконавчим комітетом порядку щодо фактів самочинного будівництва;

Підпунктом 4.5.1 п.4.5 цього ж Положення №4 визначено, що РА має повноваження звертатися у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами про демонтаж самочинного будівництва та з інших питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч.1 ст.73 Закону №280/97-ВР).

Згідно з ч.10 ст.59 цього ж Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відтак, питання обґрунтованості Розпорядження щодо демонтажу влаштованих чотирьох кондиціонерів, моторного блоку витяжної системи та вентиляційної труби на дворовому фасаді Будинку №3, наявності підстав для такого демонтажу, як і можливості усунення порушень у інший спосіб, мають бути вирішені судом у ході розгляду справи за позовом органу місцевого самоврядування про демонтаж перелічених вище технічних елементів.

Приймаючи таке Розпорядження РА лише затвердила Висновок з рекомендацією в добровільному порядку самостійно демонтувати встановлені пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря. Рішення ж прийняте субєктом владних повноважень приписами, якого передбачена можливість добровільно виконати певні вимоги позасудовим порядком не може вважатися таким, що порушило індивідуальні права та інтереси особи стосовно, якої воно приймалось, адже оцінку правомірності прийняття подібного рішення (в даному випадку Розпорядження), в разі звернення органу, що його приймав з позовом про зобовязання до вчинення дій, які не виконанні у добровільному порядку, дає суд, за рішенням якого в особи виникають певні зобовязання щодо виконання добровільно невиконаної вимоги.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 16 січня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 24 квітня 2017 року.