Справа № 734/107/17
Суддя: Іванюк Т. І.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/11/17 Справа № 734/107/17
ПОСТАНОВА

іменем України

20 квітня 2017 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

при секретарі Дідовець М.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Червинської Л.П., Поліновського П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області про оскарження дій і бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не нарахування додаткової пенсії та її невиплати, припинення виплати пенсії, зобов`язання нарахувати додаткову пенсію та здійснити її виплату, відміну рішення про припинення виплати пенсії, -

в с т а н о в и в:

у суд із позовною заявою про оскарження дій і бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не нарахування додаткової пенсії та її невиплати, припинення виплати пенсії, зобов`язання нарахувати додаткову пенсію та здійснити її виплату, відміну рішення про припинення виплати пенсії звернувся ОСОБА_1 . У даному позові позивач просить суд:

- визнати незаконним дії і бездіяльність Відповідача щодо стягнення нарахованої і не виплаченої йому за період з 16 березня 2015 року по січень 2017 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, яка передбачена статтями 39 і 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 19.10.2016 року №385 про стягнення сум пенсії, виплаченого надміру в розмірі 1 912, 97 грн.;

- визнати незаконними дії і бездіяльність Відповідача щодо стягнення нарахованої і виплаченої йому на період з березня 2015 року по січень 2017 року щомісячної індексації до пенсії, яка передбачена ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.09.2016 року № 379 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру в розмірі 4 462, 15 грн.;

- визнати незаконними дії і бездіяльність Відповідача щодо припинення йому виплати пенсії та зобов`язати Відповідача здійснити йому нарахування і виплату пенсії за період з жовтня 2016 року по січень 2017 року в повному обсязі;

- стягнути з Відповідача на його користь 20 000 гривень моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є військовим пенсіонером, ветераном військової служби. 16.03.2015 року він був призваний під час четвертої хвилі мобілізації на військову службу згідно Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію до Козелецького РВК.

15.04.2016 року з ним укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ на шість місяців на особливий період.

15.01.2015 року з ним було укладено новий контракт про проходження військової служби у ЗСУ до граничного віку перебування на військовій службі до 28.01 2017 року на особливий період. Згідно умов цього контракту він на даний час проходить військову службу на посаді заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 та маю військове звання підполковник.

В жовтні місяці 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області повідомило його про те, що з 15.10.2016 року пенсія йому не повинна виплачуватися, а також з 16.03.2015 року не повинна була виплачуватися індексація пенсії і додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю особі віднесеній до 4 категорії, постраждалих осіб від наслідків Чорнобильської катастрофи. Вважає дії відповідача незаконними, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними дії і бездіяльність Відповідача щодо стягнення нарахованої і не виплаченої йому за період з 16 березня 2015 року по січень 2017 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, яка передбачена статтями 39 і 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не наполягає, оскільки Відповідачем поновлено виплату йому даної пенсії та сплачено всі заборгованості. Інші позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представників відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили повністю, мотивуючи тим, що виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поновлено та виплачено всі заборгованості. Також, оскільки в новому контракті позивача відсутня інформація щодо умов прийняття його на військову службу, визначених ч. З ст. 2 Закону № 2262, виплату пенсії позивачу з 01.11.2016 було призупинено. Крім цього, позивач не повідомив головне управління про працевлаштування та отримував індексацію до пенсії. Лише 21.09.2016 до головного управління надійшла довідка Козелецького районного військового комісаріату від про те, що позивач призваний на військову службу. У зв`язку з цим, за період з березня 2015 року по вересень 2016 року позивачу виплачено індексацію пенсії в розмірі 3407,84 грн., яка підлягає поверненню (згідно рішення № 379 від 26.09.2016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру - 3407,84 грн. індексації + 1054,31 грн. додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю = 4462,15 грн.). Оскільки Відповідач діяв в межах чинного законодавства, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, також відсутні.
Під час розгляду справи були встановлені такі факти і відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовим пенсіонером, ветеран військової служби. 16.03.2015 року його було призвано під час четвертої хвилі мобілізації на військову службу згідно Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію» до Козелецького РВК.
15.04.2016 року з ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ на шість місяців на особливий період.

15.10.2016 року з ОСОБА_1 укладено новий контракт про проходження військової служби у ЗСУ до граничного віку перебування на військовій службі до 28.01 2017 року на особливий період. Згідно умов цього контракту на даний час ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 та має військове звання підполковник.
19.10.2016 року Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що 15.10.2016 року йому пенсія не повинна виплачуватися, а також з 16.03.2015 року не повинна була виплачуватися індексація пенсії і додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю особі віднесеній до 4 категорії, постраждалих осіб від наслідків Чорнобильської катастрофи. Дане рішення було мотивоване тим, що 15.10.2016 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби в ЗСУ. Підставою для продовження виплати пенсій особам, в період проходження ними військової служби є наявність контракту з інформацією, що підтверджує вищезазначений факт. Оскільки в новому контракті ОСОБА_1 відсутня інформація щодо умов прийняття його на військову службу, визначених ч. З ст. 2 Закону № 2262, виплата пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2016 року підлягає зупиненню. Крім цьогоОСОБА_1 не повідомив головне управління про працевлаштування та отримував індексацію до пенсії. Лише 21.09.2016 до головного управління надійшла довідка Козелецького районного військового комісаріату від 19.09.2016 року про те, що ОСОБА_1 призваний на військову службу. У зв`язку з цим, за період з березня 2015 року по вересень 2016 року останньому виплачено індексацію пенсії в розмірі 3407,84 грн., яка підлягає поверненню (згідно рішення № 379 від 26.09.2016 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру - 3407,84 грн. індексації + 1054,31 грн. додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю = 4462,15 грн.). ОСОБА_1 також було припинено виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особі, яка віднесена до 4 категорії відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки останній проходив військову службу в смт. Козелець, яке не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Документів, які б підтверджували постійне проживання ОСОБА_1 в смт. Десна, що входить до зони посиленого радіоекологічного контролю, останній не надав.
Заслухавши позивача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області про оскарження дій і бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не нарахування додаткової пенсії та її невиплати, припинення виплати пенсії, зобов`язання нарахувати додаткову пенсію та здійснити її виплату, відміну рішення про припинення виплати пенсії підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, не припиняється виплати пенсії пенсіонерам, які отримують пенсію відповідно до зазначеного Закону, у разі повторного прийняття їх на військову службу до ЗСУ за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до ЗСУ.

Суд знаходить, що відповідно до ст.1 ЗУ «Про оборону України», ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та з набранням чинності Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» фактично розпочався особливий період у зв`язку із загостренням внутрішніх і зовнішніх загроз.

15.10.2016 року з ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ до граничного віку перебування на військовій службі до 28.01 2017 року на особливий період. Згідно умов цього контракту на даний час ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 та має військове звання підполковник. Згідно довідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 громадянин ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу в Збройні Сили України на умовах, які відповідають вимога, визначеним ч. 3 ст. 2 Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.» Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , як пенсіонеру з числа військовослужбовців, які отримують пенсію відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ та зобов`язання Відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , як пенсіонеру з числа військовослужбовців, які отримують пенсію відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ починаючи з 01 листопада 2016 року.

Як з`ясовано судом, спірні відносини склалися між сторонами також внаслідок проведення відповідачем індексації пенсії ОСОБА_1 в період призову останнього на військову службу та неповідомлення позивачем про ці обставини органи ПФУ.

В силу ч.3 ст. 2 Закону № 2262-XII виплата пенсії позивачу на час призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації не повинна була припинятися.

Відповідно до ст.60 Закону № 2262-XII пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Відповідно до ст.64 Закону № 2262-XII призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України від 03.07.1991 р. № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі по тексту - Закон № 1282-XII).

За визначенням ст.1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії та оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 10 Закону № 1282-XII індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Пенсія працюючого пенсіонера індексується в розмірі, що з урахуванням оплати праці не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, установлені постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (далі по тексту - Порядок № 1078).

Пунктом 9 цього Порядку № 1078 передбачено, що працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Підприємства, установи та організації зобов`язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати органам, які призначають і виплачують пенсію, інформацію про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексовану її суму та суму індексації. На підставі поданої інформації органи, які призначають і виплачують пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюють перерахунок сум індексації пенсій, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії.

У разі звільнення пенсіонера з роботи власник або уповноважений ним орган подає відповідну довідку органу, який призначає і виплачує пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, для проведення індексації зазначених виплат згідно з цим Порядком.

Таким чином у випадку, коли пенсіонер є працюючим, індексація його доходів проводиться спочатку за основним місцем роботи в межах сум прожиткового мінімуму для працездатної особи. В першу чергу індексується його сума оплати праці і лише після цього можливе проведення індексації пенсії (в межах прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто, якщо дохід пенсіонера за місцем роботи проіндексований виходячи з розміру оплати праці, меншому ніж вказаний прожитковий мінімум) на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

Оскільки індексація грошового забезпечення позивача не проводилася, факт надмірної виплати сум пенсії позивачу в зв`язку з індексацією пенсії у розмірі 4 462, 15 грн. не доведений Відповідачем належним чином, а тому твердження про наявність вказаних обставин є необґрунтованим.

Разом з тим, Відповідачем до суду не надано належного розрахунку та інших будь-яких доказів на підтвердження обставин існування надміру виплачених сум пенсії позивачу в зв`язку з мобілізацією та не доведено обґрунтованості розрахунку надміру виплачених сум пенсії позивачу в зв`язку з індексацією пенсії у розмірі 4 462, 15 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнати незаконним дії і бездіяльність Відповідача щодо стягнення нарахованої і не виплаченої йому за період з 16 березня 2015 року по січень 2017 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, яка передбачена статтями 39 і 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 19.10.2016 року №385 про стягнення сум пенсії, виплаченого надміру в розмірі 1 912, 97 грн., суд приходить до наступного.

Селище Десна, Козелецького району, Чернігівської області, де постійно мешкає ОСОБА_1 , відноситься до переліку радіаційних забруднених населених пунктів, згідно з Постановою Кабінету Міністрів Української PCP №106 від 23.07.1991 року. Посвідчення, яке видане на ім`я ОСОБА_1 є безстроковим і діє на всій території України та дає право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 14 Закону № 796 особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю мають право на пільги та компенсації, встановлені цим Законом. Відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільній вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Тому, суд вбачає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівської області незаконно було зупинено виплату даної пенсії громадянину ОСОБА_1 .

Разом з цим, як пояснив представник Відповідача у судовому засіданні, ОСОБА_1 на даний час виплату даної пенсії відновлено та виплачено всі заборгованості. Даний факт під час розгляду справи підтвердив і позивач ОСОБА_1 та не наполягав на задоволенні даної позовної вимоги. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині суд залишає без задоволення.
Крім цього, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову в частині стягнення з Відповідача моральної шкоди в сумі 20 000 гривень. Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або без діяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження характеру та розміру заподіяної моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог цій частині.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,ст.ст. 17, 18, 70, 71, 99, 104, 122, 157, 158, 159, 160,167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області про оскарження дій і бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не нарахування додаткової пенсії та її невиплати, припинення виплати пенсії, зобов`язання нарахувати додаткову пенсію та здійснити її виплату, відміну рішення про припинення виплати пенсії задовольнити частково.

Визнати незаконним дії і бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області щодо стягнення нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 щомісячної індексації до пенсії, яка передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області від 26.09.2016 року № 379 про стягнення сум пенсії, виплаченого надміру в розмірі 4 462 грн. 15 коп.

Визнати незаконним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , як пенсіонеру з числа військовослужбовців, які отримують пенсію відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , як пенсіонеру з числа військовослужбовців, які отримують пенсію відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ починаючи з 01 листопада 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: