Справа № 156/1038/16-а,2-а/156/3/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 рокуЛьвів№ 876/3048/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 09.12.2016 звернулася в суд з адміністративним позовом до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за віком з 01 вересня 2015 року в розмірі, меншому ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу пенсію у розмірі не меншому мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 вересня 2015 року.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком в розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зобов'язано Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 у розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 09 червня 2016 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до Постанови КМУ від 26.03.2008 №265 встановлення щомісячної державної адресної допомоги до розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, для достроково призначених пенсій відповідно до п. 7-2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено. Вказує, що так як пенсія позивачу призначена достроково на 35 повних місяців та 1 неповний відсоток, на який зменшується її розмір, становить 18. При призначені пенсії враховано трудовий стаж 31 рік 6 місяців 16 днів. Таким чином, працівниками Пенсійного фонду не можуть бути проігноровані нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, а тому дії ОСОБА_2 вважає правомірними.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 08.07.2014 призначено пенсію за віком на підставі п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, позивач звернулась в ОСОБА_2 із заявою щодо перерахунку пенсії з 01.09.2015.

ОСОБА_2 від 23.12.2016 №6745/07 в задоволенні заяви відмовлено та зазначено, що пенсіонерам, які достроково вийшли на пенсію, доплата державної адресної допомоги передбачена до розміру 949,00 грн, а отже перерахунок пенсії з 01.09.2015 та з 01.05.2016 проведено згідно із вимогами чинного законодавства (а.с. 6-7).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог діючого законодавства відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії, а саме: не врахував вимоги Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Закону України «Про прожитковий мінімум», згідно яких мінімальний розмір пенсії встановлюється із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому позов є обгрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) надавалось (до 1 січня 2015 року) право дострокового виходу на пенсію за віком жінкам, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28 Закону №1058-IV).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2015 року - 949 грн., а з 1 вересня 2015 року - 1074 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 травня 2016 року становить 1130 грн., з 01.12.2016 1208 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний призначити та виплачувати позивачці мінімальний розмір пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, який затверджується законом про державний бюджет.

Покликання ОСОБА_2 на Постанову №265 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки згідно з положеннями ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, тоді як п. 2 Постанови №265 суперечить ст. 46 Конституції України, нормам Законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», «;Про прожитковий мінімум», «;Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, застосування положень Постанови №265 у 2016 році, не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Окрім цього, Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відтак, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та не врахував вимог законодавства, згідно з якими мінімальний розмір пенсії встановлюється із прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Колегія суддів також зазначає, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Петриченко проти України» (Заява №2586/07) від 12 липня 2016 року визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму. Аналогічних висновків Європейський суд з прав людини дійшов у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) та у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine) (заява № 5231/04, від 7 жовтня 2010 року).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача та зобов'язання провести позивачу перерахунок та виплату пенсії в розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Щодо періоду, з якого слід зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, то суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалою суду від 19.12.2016 залишено без розгляду позовні вимоги за період з 01.09.2015 по 08.06.2016, у звязку з пропуском строку звернення до суду із вказаним позовом (а.с. 10), а відтак позовні вимоги слід задовольнити з 09.06.2016, що вірно враховано судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 195, 197, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року у справі №156/1038/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5