Справа № 821/291/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/291/17
9 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

06.07.2016 р. лейтенанта поліції ОСОБА_1 наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області № 109 о/с призначено на посаду оперуповноваженого Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУ Нацполіції в Херсонській області та у звязку із реорганізацією штатів наказом від 04.11.2016 р. № 222 о/с призначено на посаду оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУ Нацполіції в Херсонській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 17.01.2017 р. № 10 лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 17.01.2017 р. № 11 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУ Нацполіції в Херсонській області звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі відповідач, ГУ НП в Херсонській області), в яком просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 17.01.2017 р. № 10 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та № 11 о/с в частині звільнення, поновити позивача на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУ Нацполіції в Херсонській області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Посилаючись на Закони України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" представник позивача пояснив, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, відповідачі порушили приписи вказаних Законів, оскільки взяли до уваги висновок від 17.01.2014 р., що складений за результатами службового розслідування, який не містить жодних фактів порушення ОСОБА_4 службової дисципліни. Даний висновок ґрунтується на існуванні кримінального провадження, розпочатого 10.01.2017 р. військовою прокуратурою Херсонського гарнізону за повідомленням про одержання позивачем неправомірної вигоди. Позивач вважає, що сам по собі факт оголошення йому підозри, не є підставою для звільнення, оскільки особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, поки її вину не буде доведено в законному порядку. Про проведення відносно нього службового розслідування позивач дізнався 16.01.2017 р. від працівника відділу кадрів Чаплинського ВП, який запропонував ОСОБА_1 надати пояснення, від чого останній відмовився. На даний час відносно позивача не винесено обвинувального вироку, а тому твердження відповідача про те, що службовим розслідуванням встановлено факт отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди є безпідставним. Просять задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала про позовних вимог. Посилаючись на висновки службового розслідування, представник відповідача зазначила, що у ході службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_4 вимог Законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", ОСОБА_5 працівника поліції, які виразилися у вчиненні дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, настання шкідливих наслідків та причинного звязку між ним і дією, що вказана подія стала можливою внаслідок неналежного виконання позивачем службових обовязків. Вказані обставини слугували для висновку про вчинення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку, що проявилось у безвідповідальному ставленні до виконання службових обовязків, порушенні нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліції та, у свою чергу, набуло суспільного резонансу через створення негативної громадської думки та завдало шкоди репутації і авторитету діяльності поліції. Представник відповідача наголошувала, що приймаючи рішення про звільнення позивача із займаної посади, відповідач діяв правомірно, та з урахуванням положень Закону України "Про Національну поліцію", а тому відсутні підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на службі в поліції. Просить відмовити повністю в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

17.01.2017 р. начальник ГУ НП в Херсонській області затвердив висновок службового розслідування, проведеного на підставі наказу від 12.01.2017 р. № 34 за фактом порушення службової дисципліни, що виявилося в документуванні працівниками УВБ в Херсонській області ДВБ Нацполіції України факту отримання оперуповноваженим СКП Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_4Ю неправомірної вигоди у сумі 4000 грн.

Як слідує зі змісту висновку, старшим інспектором з особливих доручень відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУ НП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_6 проведено службове розслідування, у ході якого зясовано, що 11.01.2017 р. до УКЗ ГУ НП в Херсонській області надійшла інформація про те, що працівниками УВБ в Херсонській області ДВБ Нацполіції України спільно з працівниками військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України у рамках розслідування кримінального провадження № 0000006, розпочатого 10.01.2017 р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задокументовано факт отримання неправомірної вигоди у вигляді грошової винагороди в сумі 2000 грн. ОСОБА_4 від ОСОБА_7 за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за зверненням гр. ОСОБА_8 про вчинення стосовно заявниці хуліганських дій з боку ОСОБА_7 Про вказаний факт до Національної поліції України направлено спецповідомлення. Також установлено, що безпосереднім виконавцем по матеріалам ЄО від 04.01.2017 р. № 44, зареєстрованим за заявою ОСОБА_8, призначено дільничного офіцера поліції сектору превенції Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУ НП лейтенанта поліції ОСОБА_9. 10.01.2017 р. ОСОБА_4, виношуючи мету незаконного збагачення в низку своїх низьких моральних якостей, висунув вимогу ОСОБА_7 передати йому незаконну грошову винагороду в сумі 2000 грн., яку і отримав за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства. Цього ж дня військовою прокуратурою відомості щодо вимагання та отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_7 незаконної грошової винагороди в сумі 4000 грн. внесено до ЄРДР № 0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 11.01.2017 р. ОСОБА_4, знаходячись на території автостанції смт. Чаплинка, отримав від ОСОБА_10 решту суми 2000 грн. де і був затриманий працівниками УВБ та військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України. 16.01.2017 р. до ГУ НП в Херсонській області надійшла інформація про перекваліфікацію кримінального провадження, розпочатого стосовно ОСОБА_1, із ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 368 КК України та оголошено про підозру.

Також із висновку службового розслідування судом встановлено, що опитані у ході розслідування начальник СКП Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП ОСОБА_11 та начальник Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП ОСОБА_12 пояснили, що до функціональних обовязків ОСОБА_1 належить встановлення місцезнаходження безвісно зниклих осіб та розшуку осіб, які переховуються від слідства. За матеріалами ЄО від 04.01.2017 р. (за заявою гр. ОСОБА_8 про вчинення стосовно неї хуліганських дій з боку ОСОБА_7М.) безпосереднім виконавцем призначено лейтенанта поліції ОСОБА_9 Ні ОСОБА_11, ні ОСОБА_12 не змогли пояснити у який спосіб ОСОБА_4 приймав участь у розгляді даних матеріалів та на яких підставах спілкувався з ОСОБА_7

За результатами службового розслідування старший інспектор з особливих доручень відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_6 дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, настання шкідливих наслідків та причинного звязку між ним і дією, що вказана подія стала можливою внаслідок неналежного виконання лейтенантом поліції службових обовязків, порушення ним службової дисципліни, ігнорування вимог пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 4 с. 1 ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", ОСОБА_5 працівника поліції, вчинення дій, які негативно впливають на імідж поліції. Пунктом 3 резолютивної частини висновку констатовано, що за порушення службової дисципліни ОСОБА_1 належить звільнити зі служби в поліції.

Крім того, висновок службового розслідування містить посилання на відмову ОСОБА_1 надавати пояснення з приводу встановлених обставин на підставі статті 63 Конституції України, а також відомості про позитивну характеристику позивача.

17.01.2017 р. начальник ГУ НП в Херсонській області прийняв наказ № 10 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за грубе порушення службової дисципліни та наказ № 11 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Отже, підставою для прийняття спірних наказів є висновки службового розслідування щодо порушення ОСОБА_4 службової дисципліни.

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України встановлено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VІІІ (далі Закон № 580-VІІІ).

За змістом пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_5 поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно пункту 4 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 р. № 3460-ІV (далі Дисциплінарний статут).

За визначенням статей 1, 2 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_5 працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з положеннями статті 7 вказаного Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_5 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до п. 6 ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення з посади.

Крім цього, згідно вимог частин 1, 4, 5, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні, визначені Інструкцією про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230 (далі - Інструкція).

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.3 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані, характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного. Також в описовій частині зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються, зокрема, підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення (п. 8.4 Інструкції).

Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Інструкції слідує, що дисциплінарна відповідальність особи рядового або начальницького складу виникає у разі вчинення нею дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни. Обставини щодо вчинення особою дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника, призначеного начальником за фактом вчинення проступку. У свою чергу, висновок службового розслідування повинен містити повне та обєктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим.

Таким чином суд вважає, що рішення про звільнення особи зі служби в поліції у звязку із вчиненням нею дисциплінарного проступку можливе у разі доведеності у ході службового розслідування вини порушника.

У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем службової дисципліни що виразилось у порушенні Законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", ОСОБА_5 працівника поліції та вчиненні дій, які негативно впливають на імідж поліції. Також розслідуванням встановлено вчинення позивачем дій, які не передбачені його функціональними обовязками, зокрема зустріч із ОСОБА_7 з метою отримання незаконної грошової винагороди за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства, у той час, як матеріали щодо вчинення ОСОБА_7 хуліганських дій знаходились на виконанні у лейтенанта поліції ОСОБА_9

Позивач у судовому засіданні заперечував факт зустрічі із ОСОБА_7 з метою отримання незаконної грошової винагороди.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка старший оперуповноважений УВБ в Херсонській області ДВБ Національної поліції України ОСОБА_13 суду пояснив, що 11.01.2017 р, знаходячись в смт. Чаплинка на автовокзалі ним та колегами проводились оперативні дії у межах зареєстрованого кримінального провадження за заявою громадянина про вимагання ОСОБА_4 коштів за не притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_13 задокументовано факт отримання хабара від громадянина ОСОБА_5 також повідомив, що особисто не бачив передачі коштів від гр. П. позивачу.

Таким чином, із пояснень сторін та свідка суд встановив, що порушення позивачем службової дисципліни полягало у задокументуванні посадовими особами УВБ в Херсонській області факту отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди у межах кримінального провадження № 0000006.

Доказів того, що позивач вчиняв будь-які дії в межах ЄО від 04.01.2017 р. № 44, зареєстрованого за заявою ОСОБА_8, відповідач суду не надав.

Суд відмічає, що у наданих відповідачем до матеріалів справи документах, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з поліції, не визначена суть вчиненого позивачем саме дисциплінарного проступку, натомість висновок службового розслідування містить посилання на існування кримінального провадження, зареєстрованого за повідомленням про вимагання неправомірної вигоди.

Водночас, у висновку службового розслідування відсутні відомості, підтверджені документально щодо обставин, які стали підставою для призначення такого, зокрема, факту вимагання і отримання позивачем неправомірної вигоди, а також достовірно не встановлено, чи мали вони місце взагалі. При цьому, відповідач у названому висновку не конкретизував положення законодавства або посадові обов'язки, які було порушено позивачем з посиланням на конкретні норми законів та підзаконних нормативно правових актів, наказів, вимог посадової інструкції, тощо.

Крім того, висновок службового розслідування містить посилання на зміну попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення із ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 368 КК України.

Судом також встановлено, що позивач був відсторонений від посади на час проведення службового розслідування, пояснення надавати відмовився, що зафіксовано у висновку службового розслідування і не є перешкодою для проведення такого.

Зважаючи на викладі обставини, суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо встановлення у ході службового розслідування порушення ОСОБА_4 службової дисципліни, оскільки висновок службового розслідування не містить фактів невиконання чи неналежного виконання позивачем своїх службових обовязків. Надаючи оцінку змісту цього висновку, суд не вбачає у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, які б могли стати підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

За злочини у сфері службової та професійної діяльності, зокрема, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища передбачено відповідальність, згідно статті 368 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Суд відмічає, що пункт 10 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає звільнення поліцейського зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

На момент звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції 17.01.2017 р., кримінальне провадження щодо вчинення позивачем злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України триває. Обвинувального вироку стосовно ОСОБА_1 не постановлено.

Таким чином, проаналізувавши правові норми, що регулюють інститут службової дисципліни, та дослідивши підстави звільнення позивача, суд дійшов висновку, що одержання службовою особою неправомірної вигоди не може кваліфікуватись як порушення службової дисципліни, оскільки така діяльність підпадає під ознаки корупційного або кримінального діяння, вчинення якого та визнання винною особи за яким повинно бути доведено у визначений законодавством спосіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність у відповідачів законних підстав, передбачених Законами України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" на звільнення позивача зі служби в поліції за порушення дисципліни, а відтак накази відповідачів від 17.01.2017 р. № 10 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та від 17.01.2017 р. та № 11 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції є незаконними та підлягають скасуванню.

Скасування судом спірних наказів має наслідком поновлення позивача на службі в поліції на посаді, яку останній займав до звільнення з наступного дня після звільнення, тобто з 18.01.2017 року, оскільки день звільнення є останнім днем роботи.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунтом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 року № 260 (далі-Порядок № 260) визначено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Таким чином, оскільки розрахунок суми грошового забезпечення за невідпрацьовані дні, виходячи із пункту 8 наведеного вище Порядку № 260, здійснюється з урахуванням календарних днів, суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивача суд обраховує, виходячи із календарних днів, як це передбачено також у Порядку № 100.

Як вбачається з довідки ГУ Нацполіції в Херсонській області від 13.03.2017 року №143, загальна сума нарахованого грошового забезпечення за останні два повні місяці роботи позивача становить 29576,19 грн., у тому числі за листопад 2016 року 11978,78 грн., за грудень 2016 року - 17597,41 грн.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 484,86 грн. (29576,19: 61 календарний день).

Час вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 18.01.2017 року по 21.04.2017 року становить 94 календарних дні, а тому стягненню на його користь підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 45576,84 грн. (484,86 грн. х 94 к.д.).

Пунктами 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність звернення постанови суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 18.01.2017 року та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 14545,80 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд повністю задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 17.01.2017 року № 10 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 17.01.2017 року № 11 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з посади оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУ Нацполіції в Херсонській області.

Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 18.01.2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 45576 (сорок п'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 84 коп.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 18.01.2017 року та стягнення заробітної плати в межах стягнення за один місяць у розмірі 14545 (чотирнадцять тисяч п'ятсот сорок п'ять) грн. 80 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 квітня 2017 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 12.3