Справа № 804/3979/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 р. справа № 804/3979/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Максименко Е.М.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправною бездіяльності, та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

29 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального ГУ ДФС щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби в Дніпропетровській області висновку про повернення ПАТ КБ «Приватбанк» надміру сплаченої штрафної санкції в розмірі 2 209 779,00 грн., та зобовязати відповідача подати до ГУ Державної казначейської служби в Дніпропетровській області висновок про повернення ПАТ КБ «Приватбанк» надміру сплаченої штрафної санкції на вказану суму.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» було подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з ПДВ за травень 2013 року, в якому відображено податкові зобовязання за послуги міжнародних платіжних систем в розмірі 45 282 762 грн., та на які самостійно нараховано штрафну санкцію у розмірі 2 264 138 грн. зазначені суми в повному обсязі сплачено банком до державного бюджету на підставі меморіального ордеру № 1621 від 26.06.2013 р. В подальшому, за результатами проведеного аудиту, було встановлено, що послуги міжнародних платіжних систем не належать до обєкту оподаткування ПДВ, внаслідок чого в червні 2014 року позивачем подано новий уточнюючий розрахунок з ПДВ за травень 2013 року, в якому вказані суми були відкориговані шляхом зменшення суми нарахованих податкових зобовязань з ПДВ до розміру 1 811 310 грн., в тому числі штрафної санкції до розміру 54 339 грн. Тобто, позивачем були зменшені показники в раніше поданій уточнюючій декларації на суму 43 471 452,00 грн., та відповідно зменшено розмір раніше нарахованої штрафної санкції на суму 2 209 799,00 грн. У звязку з цим, у позивача виникла переплата по ПДВ на суму 43 471 452,00 грн., що підтверджується листом відповідача № 17755/10/28-01-43-10 від 04.07.2014 р., та по штрафній санкції на суму 2 209 799,00 грн. При цьому, переплата по основній сумі зобовязань з ПДВ була використана банком до вересня 2015 року для закриття поточних податкових зобовязань з ПДВ, а у поверненні переплати по штрафній санкцій відповідач відмовив. Зокрема, листом № 8926/10/28-01-43-09 від 29.04.2016 р. відповідач відмовив у поверненні позивачу самостійно нарахованої та сплаченої ПАТ КБ «Приватбанк» штрафної санкції з посиланням на відсутність передбачених для цього законом підстав. Вважаючи такий висновок протиправним, посилаючись на норми податкового законодавства, що регулюють порядок повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків, зборів, пені та штрафів, позивач просить суд зобовязати відповідача подати до ГУ Державної казначейської служби в Дніпропетровській області висновок про повернення ПАТ КБ «Приватбанк» надміру сплаченої штрафної санкції у розмірі 2 209 799 грн. (а.с. 4-8).

В судовому засіданні 23.09.2016 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» в червні 2013 року подано уточнюючий розрахунок з ПДВ за травень 2013 року, згідно якого, позивачем самостійно визначено суму недоплати в розмірі 45 282 762 грн. та суму штрафної санкції в розмірі 2 264 138 грн., які в повному обсязі були сплачені до бюджету. При поданні у червні 2014 року уточнюючого розрахунку за травень 2013 року позивачем зменшено суму податку на додану вартість на 43 471 452 грн., з одночасним зменшенням суми штрафної санкції на 2 209 799 грн., шляхом зазначення в рядку 26 розрахунку зазначеної суми зі знаком «мінус». Після проведення зазначеного уточнюючого розрахунку по особовому рахунку платника податків, виникла переплата у розмірі 43 471 452 грн. При цьому, штрафна санкція на зменшення в розмірі 2 209 799 грн. не проведена, оскільки, на думку представника відповідача, не є переплатою. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказує, що нормами ПКУ передбачено застосування штрафних санкцій за заниження податкових зобовязань у звязку з порушенням платником податків вимог податкового законодавства, тоді як за завищення податкових зобовязань штрафні санкції не застосовуються та відповідно не застосовується зменшення штрафних санкцій, які були раніше самостійно нараховані та сплачені платником податку. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 42-43).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

ПАТ КБ «Приватбанк» перебуває на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального ГУ ДФС.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що в червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» подано до органів ДФС уточнюючий розрахунок з ПДВ за травень 2013 р., в якому відображено податкові зобов'язання за послуги міжнародних платіжних систем в розмірі 45 282 762,00 грн., та на які самостійно нараховано штрафну санкцію в сумі 2 264 138,00 грн. (ряд. 26) (а.с. 10-11).

Факт сплати позивачем зазначених сум до державного бюджету в повному обсязі підтверджено меморіальним ордером №1621 від 26.06.2013 р., копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 13).

У червні 2014 року позивачем подано новий уточнюючий розрахунок з ПДВ за травень 2013 р. (№ НОМЕР_1 від 26.06.2014 р.), в якому зменшено суму податку на додану вартість за послуги міжнародних платіжних систем у розмірі 43 471 452 грн., з одночасним зменшенням суми штрафу, нарахованої самостійно у звязку з виправленням помилки у розмірі 2 209 799 грн., шляхом зазначення в рядку 26 розрахунку зазначеної суми зі знаком «мінус» (а.с. 14-17).

У зв'язку із зазначеним, у позивача виникла переплата з ПДВ на суму 43 471 452,00 грн., що підтверджується листом СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську від 04.07.2014 №17755/10/28-01-43-10 (а.с. 18-19). Як зазначає позивач, вказані кошти використані ним у повному обсязі до вересня 2015 року для закриття поточних податкових зобовязань з ПДВ.

Водночас, зайво сплачені штрафні санкції повернуті позивачу не були.

У звязку з цим, листом за вих. №Е.35.0.0.0/4-97697 від 13.04.2016 р. позивач просив повернути ПАТ КБ «Приватбанк» суму надмірно сплачених штрафних санкції з податку на додану вартість у розмірі 2 209 799,00 грн. на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Листом № 8926/10/28-01-43-09 від 29.04.2016 р. СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську відмовила у поверненні самостійно нарахованої та сплаченої ПАТ КБ «Приватбанк» штрафної санкції з тих підстав, що нормами Податкового кодексу України передбачено застосування штрафних санкцій лише за заниження податкових зобов'язань у зв'язку із порушенням платником податків вимог податкового та іншого законодавства, тоді як за завищення податкових зобов'язань штрафні санкції не застосовуються, та, відповідно не передбачено зменшення штрафних санкцій, які були раніше самостійно нараховані та сплачені платником податку. Таким чином, на думку відповідача, штрафна санкція в розмірі 2 209 799,00 грн., яка була сплачена ПАТ КБ «Приватбанк», не є переплатою, а тому відсутні підстави для її повернення.

Із вказаними висновками відповідача позивач не погодився, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно п.14.1.115 ст. 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно п. 17.1.10 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право, зокрема, на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів (ст. 87 Податкового кодексу України).

У відповідності до ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Як зазначалось судом, ПАТ КБ «Приватбанк» в червні 2013 року уточнюючим розрахунком за травень 2013 року додатково нарахував податкові зобов'язання з ПДВ на суму 45 282 762,00 грн. та самостійно визначив штрафні санкції у звязку з виправленням помилки у розмірі 2 264 138,00 грн., що узгоджується з положеннями п.50.1. ст.50 Податкового кодексу України, який передбачає, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

В подальшому, в червні 2014 року позивачем вказані суми були відкориговані шляхом подачі нового уточнюючого розрахунку № НОМЕР_1 від 26.06.2014 р. за травень 2013 року, в якому суму переплати податку на додану вартість за послуги міжнародних платіжних систем зазначено у розмірі 43 471 452 грн., а суму переплати за штрафними санкціями у розмірі 2 209 799,00 грн.

Таким чином, вказана сума переплати штрафних санкцій у розмірі 2 209 799,0 грн., відповідно до норм Податкового кодексу України, є надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та, відповідно, підлягає поверненню ПАТ КБ «Приватбанк».

Посилання відповідача на те, що підстави для повернення переплати самостійно сплаченої штрафної санкцій відсутні, оскільки штрафна санкція не застосовується за завищення податкових зобов'язань, суд вважає безпідставними, оскільки така сума відповідає визначенню поняття «надміру сплачені грошові зобов'язання», тобто, є сумою коштів, яка зарахована до бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань.

У звязку з чим, позиція відповідача не ґрунтується на нормах Податкового кодексу України, якими чітко визначено, що платник податків у випадку помилкової та/або надміру сплати суми грошового зобов'язання має право на її повернення або залік в рахунок наступних платежів. При цьому, саме висновок податкового органу із зазначенням сум повернення коштів, на виконання вимог п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, є підставою для повернення надміру сплаченої суми податку з державного бюджету. Отже, неправомірне ненадання такого висновку є бездіяльністю податкового органу, яка порушує права платника податку на повернення коштів.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального ГУ ДФС щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби в Дніпропетровській області висновку про повернення ПАТ КБ «Приватбанк» надміру сплаченої штрафної санкції в розмірі 2 209 779,00 грн.

Крім того, відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 24.11.2015 р. у справі №21-3669а15, правильним способом захисту прав позивача при задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених сум податкових зобовязань є вимога про зобов'язання відповідача, відповідно до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків, надати органу казначейства висновок про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету.

Аналогічний правовий висновок Верховний Суду України висловив у постанові від 01.03.2016 р. у справі № 21-4564а15.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати відповідача подати до Головного управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області висновок про повернення Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» надміру сплаченої штрафної санкції в розмірі 2 209 799,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним за подання до суду адміністративного позову майнового характеру в сумі 2 756,00 грн. згідно платіжного доручення № PROM9ВСWFН від 29.06.2016 р. (а.с. 3). Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби в Дніпропетровській області висновку про повернення Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» надміру сплаченої штрафної санкції в розмірі 2 209 799,00 грн.

Зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС подати до Головного управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області висновок про повернення Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» надміру сплаченої штрафної санкції в розмірі 2 209 799,00 грн.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 2 756,00 грн. згідно платіжного доручення № PROM9ВСWFН від 29.06.2016 р.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії

постанови.

Повний текст постанови складений 30.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3