Справа № 348/2297/16-а
Суддя: Грещук Р.П.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2297/16-а

24 квітня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого-судді Грещука Р.П.,

секретаря Клекот Л.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Надвірнянської РДА - ОСОБА_3,

представника третьої особи - Надвірнянської ЦРЛ - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської районної ради, треті особи на стороні відповідача - Надвірнянської районна державна адміністрація, Надвірнянської Центральна районна лікарня, Комунальна «Аптека №100» про зобовязання вчинити дії та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Надвірнянської районної ради про зобовязання вчинити дії та стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 10.02.1017 року до розгляду справи в якості третіх осіб судом залучено Надвірнянську РДА, Надвірнянську ЦРЛ, Комунальну «Аптеку №100».

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному об»ємі з підстав наведених в позовній заяві.

Просить суд постановити рішення, яким зобовязати Надвірнянську районну раду проводити фінансування компенсації витрат інвалідів ІІ групи на придбання лікарських засобів за рецептами лікарів при амбулаторному лікуванні, стягнути з Надвірнянської районної ради на його користь 5000 грн. матеріальних збитків та 100000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача - Надвірнянської районної ради в судовому засіданнні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.

Суду пояснив, що згідно ст.10 З-ну України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності інвалідів і дітей-інвалідів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Зазначає, що в районну раду дійсно надходило звернення ОСОБА_1 щодо пільгового забезпечення ліками. 30.11.2016 року йому була надана відповідь за №1-194/399/109 про причини невиділення з районного бюджету коштів для забезпечення безкоштовними пільговими рецептами інвалідів ІІ групи з дитинства.

Зазначає, що на сьогоднішній день районною радою прийняті програми , які стосуються певних категорій інвалідів. Це соціальна підтримка онкохворих дітей, цільова програма донорства крові, програма по забезпеченні профілактики та лікування ВІЧ-інфекцій та програма цукрового діабету.

Прийняті ті програми, які є найбільш складними, оскільки на сьогоднішній день фінансові можливості не дозволяють приймати рішення по всіх категоріях захворювань.

Крім того, дані рішення приймаються колегіально, шляхом голосування, на сесіях районної ради, за пропозиціями медичних закладів, які готують дані програми.

Таким чином, районна рада самостійно не вирішує питання, яким категоріям хворих слід відпускати лікарські засоби за рецептами лікарів безоплатно або на пільгових умовах.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Представники третіх осіб- Надвірнянської РДА, Надвірнянської ЦРЛ вимоги ОСОБА_1 також не визнали.

Представник Надвірнянської РДА суду дав пояснення аналогічні з поясненнями представника Надвірнянської райради. Крім того вказав, що Надвірнянська РДА в питаннях будь-якого фінансування діє в рамках З-ну України «Про державний бюджет» на поточний рік та у відповідності до рішень сесій районної ради. Тобто, на кожний рік приймається районний бюджет і йде розподіл субвенцій із державного бюджету, згідно рішень сесії Надвірнянської районної ради. Це стосується і розподілу коштів для забезпечення окремих пільгових категорій населення району лікарськими засобами на амбулаторному етапі лікування за рецептами лікарів.

В звязку з наведеним, вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та просить суд відмовити в його задоволенні.

Представник Надвірнянської ЦРЛ суду повідомив, що оскільки з медичної субвенції не передбачено виділення коштів на амбулаторне лікування, то дані кошти були запитані з місцевого бюджету.Надвірнянською ЦРЛ було подано перелік категорій хворих, які потребують лікарських засобів для лікування за рецептами лікарів безоплатно або на пільгових умовах. Відповідно, станом на 2016 рік було виділено, згідно рішення сесії Надвірнянської районної ради, кошти тільки на лікування таких категорій хворих: діти-інваліди- 180 тис. грн.( пізніше додатково виділено ще 60 тис. грн.), учасники АТО-106 тис. грн.

Аналогічна ситуація склалася і в 2017 році.

В звязку з наведеним, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає, оскільки питання, що стосуюються забезпечення певних категорій населення Надвірнянського району лікарськими засобами безоплатно або на пільгових умовах вирішуються згідно вимог закону, колегіальним органом- сесією Надвірнянської районної ради, шляхом голосування.

Представник Комунальної «Аптеки №100» в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові розписки, які долучені до матеріалів справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ст. 2 КАС України також передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Змістом ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, є інвалідом II групи з дитинства, що підтверджується його пенсійним посвідченням №, копія якого долучена до матеріалів справи.

З пояснень позивача вбачається також, що він страждає на ряд хронічних захворювань, зокрема: лівосторонній гемопарез верхньої та нижньої кінцівки, гіпертонія ІІІ ступеня , гнійний отит переднього лівого вуха.

Перераховані хвороби, як стверджує позивач, потребують постійного лікування.

Наведені обставини не заперечуються представником відповідача та представниками третіх осіб.

Перевірено також, що 04.11.2016 р. позивач звертався до сесії Надвірнянської районної ради з офіційним зверненням про включення до місцевого бюджету витрат на пільгове забезпечення ліками такої категорії соціально незахищених осіб як інваліди II групи. Копія даного звернення долучена до матеріалів справи.

Зокрема, просив надати вказаним особам можливість придбавати необхідні ліки за пільговими рецептами - тобто безкоштовно.

Як вбачається з відповіді голови районної ради від 30.11.2016 р. №1-194/399/109, з державного та обласного бюджетів кошти на відшкодування вартості ліків для даної категорії осіб не виділяються, а забезпечення пільговими ліками жителів району з II групою інвалідності не проводиться через відсутність фінансових можливостей в районному бюджеті в межах наявних бюджетних видатків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 року №1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань»з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів, усунення множинності рішень щодо безоплатного і пільгового відпуску лікарських засобів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань Кабінет Міністрів України постановив встановити, що безоплатний або пільговий відпуск лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування провадиться групам населення та за категоріями захворювань згідно з додатками 1 і 2.

Безоплатно і на пільгових умовах відпускаються лікарські засоби, зазначені у переліку лікарських засобів вітчизняного та іноземного виробництва, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 05.09.1996 року №1071 з урахуванням змін, які вносяться Міністерством охорони здоров'я за погодженням з Міністерством фінансів.

Згідно п. 2 вказаної постанови відпуск лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб провадиться аптеками за рецептами, виписаними лікарями лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання цих осіб.

Пунктом 3 постанови передбачено, що витрати, пов'язані з відпуском лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах, провадяться за рахунок асигнувань, що передбачаються державним та місцевими бюджетами на охорону здоров'я.

Відповідно до ст.10 З-ну України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності інвалідів і дітей-інвалідів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Зі змісту положень статей 32,34 Бюджетного кодексу України вбачається що, за складання проекту закону про Державний бюджет України відповідає Міністерство фінансів України, а підготовка пропозицій проекту Державного бюджету України Міністерством фінансів України здійснюється на підставі бюджетних запитів, які подаються до Мінфіну головними розпорядниками бюджетних коштів.

При цьому головні розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за своєчасність, достовірність та зміст поданих Міністерству фінансів України бюджетних запитів, які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту Державного бюджету України. Головними розпорядниками бюджетних коштів в сфері охорони здоров'я є Міністерство охорони здоров'я України.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України закріплено основні принципи, на яких ґрунтується Бюджетна система України, в тому числі принцип збалансованості - повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період; принцип обґрунтованості - бюджет формується на реалістичних макропоказниках економічного і соціального розвитку держави та розрахунках надходжень до бюджету і витрат бюджету, що здійснюються відповідно до затверджених методик та правил.

Відповідно до ст.4 Бюджетного кодексу України , до бюджетного законодавства, що регулює бюджетні відносини в Україні, відносять Конституцію України, Бюджетний кодекс України ; Закон про Державний бюджет України, інші закони, що регулюють бюджетні правовідносини, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України та інших законів України.

Міністерство охорони здоров'я України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів і виробів медичного призначення. У межах своїх повноважень, відповідно до вимог пунктів 3 та 4 Положення про Міністерство охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1542.

Міністерство охорони здоров'я України організовує виконання актів законодавства і здійснює систематичний контроль за їх реалізацією, узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з його удосконалення та в установленому порядку вносить їх на розгляд Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання Надвірнянської м/ради проводити фінансування компенсації витрат інвалідів ІІ групи на придбання лікарських засобів за рецептами лікарів при амбулаторному лікуванні є необґрунтованими, оскільки центральним органом виконавчої влади у охорони здоров'я України є Міністерство охорони здоров'я України, яке є в свою чергу головним розпорядником бюджетних коштів в сфері охорони здоров'я України. Саме на підставі бюджетних запитів поданих Міністерством охорони здоров'я України Мінфіну формується проект Державного бюджету України в частині видатків стосовно охорони здоров'я.

А Надвірнянська районна рада, як субєкт владних повноважень, тільки сесійно приймає рішення що стосуються фінансування та пільгового отримання лікарських засобів для лікування певних категорій населення району, виключно за поданням(зверненням) лікувальних закладів району, враховуючи рекомендації РДА,

Таким чином, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ч.3 ст.2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно ч.1, 3 ст. 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Суд, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права.

Так, згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що фінансування придбання ОСОБА_1 ліків на підставі безоплатних рецептів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України з урахуванням фінансових можливостей держави, а не за рахунок відповідача у справі. Тому, відсутність необхідних коштів на безоплатне отримання ліків не відноситься до незаконної діяльності відповідача, так як Надвірнянська районна рада ( так само Надврнянська РДА) є тільки виконавцем перерахування коштів для здійснення такого фінансування, а Надвірнянська ЦРЛ, Комунальна «Аптека №100», - виконавцями видачі ліків на підставі пільгових рецептів. При здійсненні відповідачем - Надвірнянською районною радою своїх повноважень, вона діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також слід врахувати, що відповідач не приймає участі в організації забезпечення ліками за рецептами лікарів, у розподілі та відшкодуванні коштів за даною пільгою, а тому не є належним відповідачем по даній справі.

З огляду на викладене, суд не вправі зобов'язати Надвірнянську районну раду проводити фінансування компенсації витрат інвалідів ІІ групи на придбання лікарських засобів за рецептами лікарів при амбулаторному лікуванні та виділити суми коштів з метою реалізації безоплатного забезпечення ліками інвалідів ІІ групи, як того просить позивач.

Що стосується вимог позивача стосовно стягнення з Надвірнянської районної ради на його користь 5000 грн. матеріальних збитків та 100000 грн. моральної шкоди, спричинених її протиправною бездіяльністю, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а ч.1 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право також на відшкодування і моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки, що полягає у невчиненні конкретної дії (дій), які повинні були і могли вчинитися в даних конкретних умовах.

Протиправні дії- це дії, що порушують вимоги норм права, або порушення заборон або невиконання обовязків.

Результатом і бездіяльності і протиправних дій є - шкідливі наслідки (шкода).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, відповідач-Надвірнянська районна рада щодо позивача ОСОБА_1 не вчинила ніяких протиправних дій або бездіяльності, відповідно не спричинила жодної шкоди.

Відтак, немає підстав і для стягнення з відповідача- Надвірнянської районної ради в користь позивача матеріальної шкоди та будь-яких моральних відшкодувань.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст.71 КАС УКраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст.71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, вимоги ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Надвірнянської районної ради, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 З-ну України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди ІІ групи.

Тому, суд вважає за необхідне віднеси судові витрати по справі за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, ст.10 З-ну України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» , ст.4, 7, 32,34,35 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 158, 163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Надвірнянської районної ради, треті особи на стороні відповідача - Надвірнянська районна державна адміністрація, Надвірнянська Центральна районна лікарня, Комунальна «Аптека №100» про зобовязання вчинити дії та стягнення грошових коштів - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст постанови виготовлено 28.04.2017 року