Справа № 361/818/17
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/238/2017
Справа №361/818/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 квітня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 31 березня 1994 року по 04 жовтня 2016 року він працював суддею Броварського районного та міськрайонного суду Київської області, у тому числі головою суду з 1999 по 2009 роки, тобто 22 роки 6 місяців 3 дні. До цього, працював слідчим міліції 3 місяці 12 днів, слідчим прокуратури, помічником прокурора, прокурором відділу та заступником начальника відділу прокуратури м. Києва 6 років 9 місяців 14 днів, а також проходив строкову військову службу протягом 1 року 5 місяців 11 днів та навчався на денному факультеті Харківського юридичного інституту 1 рік 11 місяців, що в сукупності становить 32 роки 11 місяців 10 днів стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Рішенням Броварського обєднаного УПФ України Київської області ОСОБА_1 призначено з 05 жовтня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотки грошового утримання судді, тобто лише з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 роки 6 місяців 03 дні. В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського обєднаного УПФ України Київської області з заявою щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді час стаціонарного навчання в юридичному інституті, строкової військової служби та роботи слідчим міліції, прокуратури, помічником прокурора, прокурором відділу, заступником начальника відділу прокуратури м. Києва та призначення, перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%. Однак, 31 січня 2017 року ОСОБА_1 отримав відмову Броварського обєднаного УПФ України Київської області у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки обчислення розміру довічного грошового утримання проведено з урахуванням вимог чинного законодавства. Вказану відмову Броварського обєднаного УПФ України Київської області ОСОБА_1 вважає протиправною. Тому ОСОБА_1 просить визнати дії Броварського обєднаного УПФ України Київської області протиправними в частині встановлення йому щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування часу роботи на посадах прокурора і слідчого, половини строку навчання за денною формою в юридичному інституті, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також зобовязати Броварське обєднане УПФ України Київської області зарахувати йому до стажу роботу на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою в юридичному інституті 1 рік 11 місяців, календарний період проходження строкової військової служби 1 рік 5 місяців 11 днів, роботу на прокурорських посадах і слідчого міліції 7 років 26 днів, зобовязати Броварське обєднане УПФ України Київської області здійснити з 05 жовтня 2016 року перерахунок та виплату довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року вказану адміністративну справу у відповідності до вимог статей п.4 ч.1 ст.22 та ч.2 ст.22 КАС України направлено для розгляду по суті до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Сторони у судове засідання не зявились. Позивач подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 також направила до суду клопотання, яким просила розглянути справу за її відсутності. Крім цього, надала до суду письмові заперечення, яким просила відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування своїх заперечень вказала на те, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру.Розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 обчисленовідповідно до довідки від 06 грудня 2016 року №196, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області.Відповідно до якої, заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 27200 гривень.Відповідно до ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:суддів судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Таким чином, відповідно до даних, які відображені в матеріалах пенсійної справи, стаж позивача на посаді судді складає 22 роки 6 місяців та 5 днів. Отже відсоток розрахунку довічного грошового утримання становить 84 відсотки.Тому, обчислення розмірудовічного грошового утримання позивача, призначено з урахуванням вимог чинного законодавства.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 31 березня 1994 року ОСОБА_1 працював на посаді судді, Броварського районного суду Київської області, а з 18 червня 2004 року головою, суддею Броварського міськрайонного суду Київської області, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача (а.с.16-19).

Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області №34с-к від 04 жовтня 2016 року на підставі постанови Верховної ОСОБА_3 України від 08 вересня 2016 року №1515-VІІІ «Про звільнення суддів», позивача відраховано зі штату Броварського міськрайонного суду Київської області у відставку (а.с.13).

Відповідно до подання голови Броварського міськрайонного суду Київської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04 жовтня 2016 року №5 стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 32 роки 11 місяців 10 днів, з яких 22 роки 6 місяців 3 дні на посаді судді, 1 рік 11 місяців строк навчання за денною формою у юридичному інституті, 1 рік 5 місяців 11 днів проходження строкової військової служби, 7 років 26 днів робота в органах прокуратури та слідчим міліції (а.с.14, 15-16).

З 05 жовтня 2016 року Броварським обєднаним УПФ України Київської області позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 84 відсотків, виходячи з розрахунку стажу роботи на посаді судді 22 роки 6 місяців та 5 днів.

30 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського обєднаного УПФ України Київської області з заявою щодо зарахування до стажу судді час роботи на посадах прокурора, слідчого, період строкової служби в Збройних Силах і половини строку навчання за денною формою в юридичному інституті та призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків (а.с.9-10).

Проте, Броварським обєднаним УПФ України Київської області була надана відповідь №109/Р-01 від 31 січня 2017 року про відмову з посиланням не те, що обчислення розміру довічного грошового утримання проведено з урахуванням стажу роботи на посаді судді повних 22 роки і відсоток розрахунку довічного грошового утримання складає 84%, тобто довічне грошове утримання призначене і виплачується з 05 жовтня 2016 року з урахуванням вимог чинного законодавства (а.с.11).

Встановлено, що ОСОБА_1 з 13 листопада 1985 року по 24 квітня 1987 року проходив строкову військову службу (1 рік 5 місяців 11 днів), з 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року (1 рік 11 місяців) половина строку навчання за денною формою у юридичному інституті, з 01 серпня 1985 року по 13 листопада 1985 року (3 місяці 12 днів) час роботи на посаді слідчого міліції, з 15 червня 1987 року по 30 березня 1994 року (6 років 9 місяців 14 днів) період роботи в органах прокуратури. Вказані обставини підтверджуються копією військового квитка (а.с.20), копією диплома (а.с.21), копією трудової книжки (а.с.16-19), копією довідки розрахунку стажу судді (а.с.15).

У відповідності до ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п.8 ч.5 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІП в редакції від 02 червня 2016 року незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно з вимогами ч.7 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

У відповідності до положень п.1.1 та п.1.4 Європейської хартії про Закон України «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, передбачено, що метою закону є забезпечення компетентності, незалежності та неупередженості, на які законно розраховує кожна людина при зверненні до суду і до кожного судді за захистом своїх прав. Закон надає кожному судді, який вважає, що його права за законом або в більш широкому порозумінні його незалежності чи незалежності юридичного процесу так чи інше знаходиться під загрозою або не приймаються до уваги, можливість звернутися до такого незалежного органу, який володіє ефективними можливостями правового впливу або який може зарадити таку можливість.

Відповідно до п.1.6 вказаної хартії закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і які виконували суддівські повноваження протягом зазначеного терміну, повинні отримати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як найближче до рівня їх останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно із п.54 Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам - членам щодо суддів від 17 листопада 2010 року №(2010) 12 оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Таким чином, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено Конституційним Судом України.

Спірні правовідносини, що виникли з 05 жовтня 2016 року між сторонами регулюються чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02 червня 2016 року, а також рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 року від 08 червня 2016 року.

Відповідно до чинного законодавства, а саме Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VІІ від 02 червня 2016 року із змінами в п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказано: коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Також, абзац чотири п.34, цього ж розділу, який набув чинності з 05 січня 2017 року, вказує, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення/обрання.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання обчислюється відповідно до ст.141 Закону Україні «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07 липня 2010 року, в редакції Закону України №192-УШ від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», з урахуванням внесених змін рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року, яким визначено: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Відповідно до п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року стверджується, що «судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом».

Таким чином, на час набрання чинності Законом №2453-VІ, тобто станом на 01 січня 2011 року стаж роботи на посаді судді позивача становив більше 26 повних років і він набув право на призначення 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові №21-244а14 від 01 липня 2014 року, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Саме тому при зарахуванні позивачу стажу роботи на посаді судді слід виходити із положення ст.43 Закону України «Про статус суддів» (у редакції Закону України №4015-12 від 24 лютого 1994 року), чинної на момент його призначення ОСОБА_1 суддею, тобто 31 березня 1994 року і яка діяла до 01 січня 2011 року, та якою було передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обовязків за власним бажанням або у звязку з закінченням строку повноважень. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах. Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Згідно з частиною 4 цієї статті було встановлено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, сплачується за його вибором пенсія на загальних підставах або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж до 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з абз.2 п. 3-1 Постанови Кабінету ОСОБА_3 України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповнене постановою Кабінету ОСОБА_3 України №545 від 11 червня 2008 року до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вказана позиція висловлена у розясненні Конституційного Суду України в рішенні №8-рп/2005року.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття «щомісячне довічне грошове утримання», зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного Фонду.

Таким чином, законодавством яке діяло до моменту набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ, було передбачено право зарахування до стажу, що давав право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи позивача на посадах прокурорів та слідчих, половину строку навчання за денною формою у юридичному інституті та календарний період проходження строкової військової служби.

Станом на 31 березня 2004 року стаж роботи позивача на посаді судді склав 20 років (10 років працював суддею і більше 10 років в сукупності працював слідчим міліції, прокуратури, помічником прокурора, прокурором відділу та заступником начальника відділу прокуратури, а також проходив строкову військову службу і навчався на денному факультеті Харківського юридичного інституту) і з того часу набув право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання.

Відповідно до наказу начальника управління Державної судової адміністрації в Київській області №54 від 25 березня 2004 року позивачу почали виплачувати з 01 квітня 2004 року щомісячне грошове утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати як судді, який має право на відставку та продовжує працювати (стаж роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає повних 20 років). Кожний послідуючий рік з 2005 по 2009 роки згідно наказу начальника управління Державної судової адміністрації України в Київській області розмір щомісячного грошового утримання збільшувався на 2 відсотки, аж до 90 відсотків заробітної плати у 2009 році (а.с.22-27).

Таким чином, ще станом на 01 квітня 2009 року стаж роботи позивача на посаді судді становив 25 років і він на той час отримував щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.(20 років - 80% + 5 років - 10% (5?2) 90%).

Та обставина, що на час призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання, тобто 05 жовтня 2016 року чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посадах прокурорів і слідчих, термін стаціонарного навчання в юридичному інституті та календарний період проходження строкової військової служби, оскільки зміни до п.34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» набрали законної сили з 05 січня 2017 року, не може бути підставою для відмови в зарахуванні вказаного стажу роботи на даний час виходячи з наступного.

Як було зазначено вище, згідно правової позиції Верховного Суду України правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Тоді як в позивача право на призначення пенсії виникло 01 квітня 2009 року. Зокрема, відповідно до наказу начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області №42/к від 01 квітня 2009 року йому почали виплачувати щомісячне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати як судді, який має право на відставку та продовжує працювати (а.с.27).

Також, позивачу як судді, згідно Конституції України при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, згідно з положенням ст.8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплені і в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

У відповідності до положення ст.58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Також, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні №3-3-рп/2013 від 03 червня 2013 року зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції У країни (абз.2 п.3 мотивувальної частини).

Також висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом у вищезазначених справах, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням наведеного суд приходить висновку, що зміни в законодавстві, які до 05 січня 2017 року обмежували права позивача у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, тобто час роботи на посадах прокурорів і слідчих, період навчання та проходження строкової військової служби, не можуть бути застосованими.

Таким чином, оскільки стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання складає 32 роки 11 місяців 10 днів з яких: 22 роки 6 місяців 3 дні стаж роботи судді; 4 роки 7 місяців 21 день стаж роботи прокурором; 2 роки 1 місяць 23 дні стаж роботи слідчим прокуратури; 3 місяці 12 днів стаж роботи слідчим міліції; 1 рік 5 місяці 11 днів стаж строкової військової служби; 1 рік 11 місяців стаж навчання на денному факультеті юридичного інституту. Саме тому, щомісячне довічне утримання позивачу повинно бути призначене у розмірі 90 відсотків, а не 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання (80% - за стаж роботи 20 років + по 2% за кожен рік роботи понад 20 років, але не більше 90%).

Таким чином, Броварське обєднане УПФ України Київської області, відмовивши позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання судді з 84% на 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, не зарахувавши до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та роботу слідчим і на прокурорських посадах, діяв неправомірно, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цьому, відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї відмови у задоволенні заяви позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи період проходження строкової військової служби, половину строку стаціонарного навчання в юридичному інституті та час роботи на прокурорських посадах і слідчого міліції, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, натомість позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, на підставі ч.1 ст.94 КАС України з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Броварського обєднаного УПФ України Київської області на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 58, 126 Конституції України, п.8 ч.5, ч.7 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», абз.2 п. 3-1 Постанови Кабінету ОСОБА_3 України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»,ч.1 та ч.2 ст.71, ч.1 ст.94, ч.1 ст.158, ч.1-ч.3 ст.160, ст.161, ст.163, ст.181, ч.1 ст.244-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування стажу роботи на посадах прокурора, слідчого, половини строку стаціонарного навчання в юридичному інституті та календарного періоду проходження строкової військової служби, протиправними.

Зобов'язати Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і одержання щомісячного довічного грошової утримання судді у відставці: 1 рік 11 місяців (з 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року навчання за денною формою в юридичному інституті); 3 місяці 12 днів (з 01 серпня 1985 року по 13 листопада 1985 року час роботи на посаді слідчого міліції); 1 рік 5 місяців 11 днів (з 13 листопада 1985 року по 24 квітня 1987 року проходження строкової військової служби); 6 років 9 місяців 14 днів (з 15 червня 1987 року по 30 березня 1994 року період роботи на прокурорських посадах), а всього 10 років 5 місяців 7 днів.

Зобов'язати Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 05 жовтня 2016 року, з урахуванням проведених виплат, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_1 (проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський