Справа № 2-а/727/84/17
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 р. м. Чернівці Справа № 2-а/727/84/17

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1, представників відповідача Юрчук Д.А. та Шевельової С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування висновку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування висновку.

Позивач просить суд визнати протиправними дії Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі начальника Бєлко І.А. щодо прийняття Висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 02 листопада 2016 року відносно ОСОБА_1, підготовленого начальником Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області та скасувати його.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що 28 березня 2016 року нею подано Декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік.

27 жовтня 2016 року позивач отримала лист від Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, яким її повідомили про необхідність з'явитись в приміщення податкової інспекції для дачі особистих пояснень з приводу відображення відомостей про квартири, які були нею зазначені в позиції 2 розділу І Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік та в позиції 25 розділу ІІІ цієї Декларації.

Зазначала, що 28 жовтня 2016 року з'явилась в приміщення Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, де пояснила інспектору Шевельовій С.П. про відсутність в її власності чи оренді нерухомого майна, зокрема, квартири за адресою: АДРЕСА_1, як місце її фактичного проживання та квартири за адресою: АДРЕСА_2, як місце її реєстрації, які були відображені в позиції 2 розділу І Декларації. Повідомила, що будь-якого відношення до даних квартир немає, лише до квартири в м. Чернівці як місця проживання.

Вказувала, що 07 листопада 2016 року за місцем її роботи в Апеляційному суді Чернівецької області її повідомили про надходження від Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірностей відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за підписом начальника - Бєлко І.А.

Крім цього, зазначала, що назване повідомлення було надіслано за наслідками перевірки декларації, після підписання начальником Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області Висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Вказувала, що її пояснення, які вона надавала відповідачу в приміщенні інспекції, не були перевірені, проаналізовані та враховані при прийнятті оскаржуваного висновку.

Також звертала увагу на формальному підході суб'єкта владних повноважень при вчиненні оскаржуваних дій і висновку та вказувала про безпідставне й необґрунтоване посилання відповідача при вчиненні таких дій на лист ДФС України від 26 травня 2016 року №18338/7/99-99-13-05-02-17, виданий на підставі роз'яснень Міністерства юстиції України щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Відтак, позивач вважає дії Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі начальника Бєлко І.А. протиправними, а Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 02 листопада 2016 року незаконним, необґрунтованим та таким, який підлягає обов'язковому скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні тим, що зазначені в позовній заяві.

Крім цього, наголосила, що оскаржуваний висновок є актом індивідуальної дії, який несе для неї негативні наслідки, а тому такий оскаржується до суду.

Також позивач вказала, що перевірка її Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік є незаконною, оскільки під час цієї перевірки Кам'янець-Подільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області керувалась законодавством, що втратило чинність.

Просила суд заявлені позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що при вчиненні оскаржуваних дій та висновку керувався положеннями Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 2015 року №333, а також листом ДФС України від 26 травня 2016 року №18338/7/99-99-13-05-02-17, виданого на підставі роз'яснень Міністерства юстиції України щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Зазначав, що Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено перевірку достовірності відомостей, зазначених у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1, за результатами якої встановлено, що відомості зазначені в декларації, є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації, зокрема у позиції 25 розділу ІІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, декларантом не відображено відомості про квартиру, як місце фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації, адреса місцезнаходження якої є АДРЕСА_3 та про квартиру, як місце реєстрації, зазначене у позиції 2 розділу І декларації, адреса місцезнаходження, якої є АДРЕСА_4. При цьому позивачем не було додано до наданих пояснень жодних документів, які б засвідчували достовірність вказаних нею відомостей.

Посилаючись на обґрунтованість та правомірність оскаржуваних дій та рішення, відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Апеляційному суді Чернівецької області на посаді помічника судді з 2011 року.

28 березня 2016 року позивач подала Декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік.

На виконання пункту 9 статті 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 2015 року №333, листом від 28 березня 2016 року №05-23/144/2016 в.о. керівника апарату Апеляційного суду Чернівецької області Котова Н.О. направила до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області завірену копію вказаної вище декларації, яку отримано контролюючим органом 30 березня 2016 року.

Листом від 19 жовтня 2016 року №11587/10/22-09-13-02-20 Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області повідомлено ОСОБА_1 про встановлення невідповідності у розділі ІІІ декларації за 2015 рік, а саме: в позиції 25 вказаного розділу не відображено відомості про квартиру, як місце фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І Декларації, адреса місцезнаходження якої є АДРЕСА_5 та у позиції 25 розділу ІІІ Декларації не відображено відомості про квартиру, як місце реєстрації, зазначене у позиції 2 розділу І Декларації, адреса місцезнаходження якої є АДРЕСА_6.

Крім цього, повідомлено про необхідність протягом 15 робочих днів з дня надходження (вручення) цього запиту надати до контролюючого органу за адресою: м. Кам'янець-Подільський, вул. Огієнка, 74, кабінет №223 письмові пояснення та завірені копії документів, які підтверджують зазначені відомості у декларації за 2015 рік.

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 надала пояснення, в яких зазначала, що у позиції 25 розділу ІІІ Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік нею не зазначено квартири за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_8 оскільки вказані квартири їй не належать.

Вказувала, що вона не знала, що дані квартири слід зазначати у вказану позицію, квартира в м. Чернівцях за адресою: АДРЕСА_3 належить її дідусеві ОСОБА_7 та батьку - ОСОБА_8, у м. Кам'янець-Подільський - дідусеві ОСОБА_7

02 листопада 2016 року Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області складено Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру №13253.

У ньому зазначено, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень декларанта встановлено, що відомості, зазначені у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації. У позиції 25 розділу ІІІ декларації не відображено відомості про квартиру, як місце фактично проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації, адреса місцезнаходження якої є АДРЕСА_7 та про квартиру, як місце реєстрації, зазначене у позиції 2 розділу І декларації, адреса місцезнаходження якої є АДРЕСА_8.

03 листопада 2016 року відповідач надіслав на адресу Апеляційного суду Чернівецької області повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_1

Листом від 09 грудня 2016 року №14771/К/22-01-13-03-07 Головне управління ДФС у Хмельницькій області, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, надало роз'яснення, що рішення, дії чи бездіяльність контролюючих органів щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру можуть бути оскаржені в судовому порядку.

За таких обставин, ОСОБА_1, не погоджуючись із Висновком про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 02 листопада 2016 року №13253, звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На момент подачі позивачем Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік (28 березня 2016 року) основні засади запобігання і протидії корупції в публічній і приватній сферах суспільних відносин, відшкодування завданої внаслідок вчинення корупційних правопорушень збитків, шкоди, поновлення порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави визначав Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07 квітня 2011 року №3206-VI (далі - Закон України №3206-VI, що був чинний до 01 вересня 2016 року).

В розумінні положень Закону України №3206-VI позивач як помічник судді Апеляційного суду Чернівецької області був суб'єктом декларування, що сторонами справи не заперечувалось.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України №3206-VI суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Згідно частини дев'ятої статті 12 Закону України №3206-VI перевірка достовірності зазначених у декларації відомостей здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом.

Частиною ж десятою статті 12 Закону України №3206-VI передбачено, зокрема, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, письмово повідомляє про це спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування.

Подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

Згідно частини дев'ятої статті 12 Закону України №3206-VI Міністерством фінансів України прийнято наказ «Про затвердження Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру» від 13 березня 2015 року №333, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2015 року за №418/26863.

Пунктом 1 Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі Порядок №333) визначено, що цей Порядок визначає механізм проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов'язання (далі - відомості), зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація) за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка).

Згідно пункту 7 Порядку №333 загальний алгоритм проведення контролюючими органами перевірки включає такі складові:

1) одержання від державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права копії декларації суб'єкта декларування;

2) проведення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючому органі податкової інформації щодо доходів, отриманих суб'єктом декларування, та порівнянні її з відомостями про доходи, вказані в декларації, з метою з'ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов'язання з наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них з метою з'ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації;

проведенні арифметичного контролю;

3) направлення запитів до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також платників податків для одержання документів (копій документів) та інформації щодо відомостей, які мають відображатися в декларації, у межах повноважень, визначених Податковим кодексом України та Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", у разі:

встановлення розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них;

необхідності з'ясування інформації щодо перебування у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта нерухомого майна, транспортних засобів, перебування у його власності цінних паперів, внесків до статутних (складених) капіталів товариств, підприємств, організацій, витрат на придбання, фінансових зобов'язань, інших відомостей, які мають відображатися в декларації;

4) одержання від суб'єкта декларування письмового пояснення та/або копій підтвердних документів у разі встановлення розбіжності між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них, у тому числі встановлені після отримання відомостей за запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також платників податків.

Надані письмові пояснення та/або копії підтвердних документів з питань встановлених розбіжностей є обов'язковими до розгляду та врахування при складанні висновку про результати здійснення перевірки;

5) підготовка висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (далі - висновок);

6) надсилання письмового повідомлення спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - повідомлення).

Відповідно до пункту 8 Порядку №333 під час здійснення перевірки контролюючим органом використовуються:

1) наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, зокрема, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства);

2) інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу щодо документального підтвердження зазначених у декларації відомостей, встановлених за результатами перевірки розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючого органу податковою інформацією про них;

3) інформація, що надходить від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також платників податків в установленому законом порядку, зокрема щодо отриманих доходів, наявності нерухомого майна, транспортних засобів, про вклади у банках, цінні папери та інші активи, фінансові зобов'язання, інші відомості, які мають відображатися декларантом у декларації;

4) дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи "Податковий блок", зокрема про джерела отримання доходів, об'єкти оподаткування, суму нарахованих та/або виплачених доходів;

5) інша інформація, що надійшла до контролюючих органів відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Пунктом 10 Порядку №333 визначено, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність розбіжностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями.

Недостовірність вказаних у декларації відомостей вказується у висновку у разі, якщо суб'єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та в інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов'язання у декларації.

Відповідно до пунктів 16 та 17 Порядку №333 у разі встановлення під час перевірки розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною податковою інформацією, контролюючий орган, який проводить перевірку, повідомляє про них суб'єкта декларування у письмовій формі з метою отримання письмових пояснень причин виникнення розбіжностей та/або копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості. Суб'єкт декларування не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання відповідного запиту контролюючого органу, який проводить перевірку, надає письмове пояснення щодо таких розбіжностей та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування під час підготовки висновку.

Висновок і повідомлення підписуються керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку.

Пунктом 19 Порядку №333 визначено, що рішення, дії чи бездіяльність контролюючих органів щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Таким чином, згідно наведених норм проведення контролюючим органом перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей полягає, зокрема, у порівнянні відомостей про вказане в декларації нерухоме майно з наявною в контролюючому органі податковою інформацією про це майно з метою з'ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації. При цьому у разі встановлення розбіжності між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них такий орган зобов'язаний відібрати у суб'єкта декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів. Надані ж письмові пояснення та/або копії підтвердних документів з питань встановлених розбіжностей є обов'язковими до розгляду та врахування при складанні висновку про результати здійснення перевірки. Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність розбіжностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями. Недостовірність вказаних у декларації відомостей вказується у висновку лише у разі, якщо суб'єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію про, зокрема, нерухоме майно у декларації.

Як вбачається з обставин справи, у поданій відповідачу Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік позивач у розділі І (Загальні відомості) позиції 2 (місце проживання) зазначила: фактичне місце проживання- АДРЕСА_7 та зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_9.

У позиції 25 (квартири) розділу ІІІ (Відомості про нерухоме майно) Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік позивачем не зазначено відомості про вказане вище нерухоме майно.

У зв'язку з цим відповідач дійшов висновку про те, що відомості, зазначені позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації, що зазначено у Висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 02 листопада 2016 року №13253 .

Між тим, відповідачем в оскаржуваному висновку не вказано які саме відомості, зазначені позивачем у декларації, є недостовірними та якій саме інформації, наявної у податковому органі, вони не відповідають.

В ході судового розгляду справи відповідачем не було надано доказів на підтвердження виявлення податковим органом розбіжностей між податковою інформацією та вказаними позивачем в декларації відомостями.

Згідно наведеного вище пункту 10 Порядку №333 про недостовірність вказаних у декларації відомостей контролюючим органом вказується у висновку лише у разі, якщо суб'єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію, зокрема, про нерухоме майно у декларації.

При цьому суд зазначає, що у розділі ІІІ декларації зазначаються відомості про нерухоме майно, пункт А - майно, що перебуває у власності, в оренді чи в іншому праві користування декларанта та витрати декларанта на придбання такого майно або користування ним, у позиції 25 - відомості відносно квартири.

Відповідно до пункту 12 Порядку №333 у розділі III декларації перевірці підлягає достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна та суми витрат на придбання у власність, оренду чи інше право користування, вказаних у декларації, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи.

При перевірці відомостей про нерухоме майно, вказаних у розділі III декларації, враховується зазначена суб'єктом декларування в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації суб'єктом декларування).

Згідно наданих ОСОБА_1 відповідачу письмових пояснень у позиції 25 розділу ІІІ Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік нею не зазначено квартири за адресами: АДРЕСА_3 та за АДРЕСА_8 оскільки вказані квартири їй не належать. Квартира в м. Чернівцях за адресою: АДРЕСА_3 належить дідусеві позивача ОСОБА_7 та батьку - ОСОБА_8, а в м. Кам'янець-Подільський - дідусеві ОСОБА_7

Як вбачається з оскаржуваного висновку, відповідачем в ході проведення перевірки встановлено, що указані вище квартири не перебувають у власності декларанта, тобто підтверджено надану позивачем інформацію.

Водночас в ході проведення перевірки відповідачем не встановлено, що указані вище квартири перебувають (перебували) в оренді позивача чи на іншому праві користування та, відповідно, не встановлено здійснення позивачем витрат на придбання такого майна або користування ним.

За таких обставин ОСОБА_1 правомірно у позиції 25 (квартири) розділу ІІІ (Відомості про нерухоме майно) декларації не зазначено про нерухоме майно, про яке зазначено у розділі І (Загальні відомості) позиції 2 (місце проживання) декларації.

Поряд з цим суд також звертає увагу на доводи позивача про те, що при заповненні декларації, в тому числі розділу ІІІ, вона керувалась Методичними рекомендаціями щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими особами (за редакцією Всеукраїнської спеціальної колегії з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю видання «Держслужбовець», Київ-2014), в яких зазначено, що у розділі ІІІ декларації у позиціях 23- 28 вказуються відомості про нерухоме майно, яке перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта внаслідок купівлі (приватизації, успадкування, дарування, міни, розподілу майна підприємств і організацій між засновниками та учасниками) із зазначенням місцезнаходження цих об'єктів (країна, адреса), їх загальної площі, вираженої в квадратних метрах, та суми витрат декларанта на придбання такого майна або на користування ним (по кожній із зазначених позицій окремо).

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними й необґрунтованими твердження відповідача про те, що недостовірність відомостей, зазначених позивачем у декларації, є не зазначення позивачем у позиції 25 розділу ІІІ декларації інформації про нерухоме майно, вказане у розділі І позиції 2 декларації.

При цьому, на переконання суду, відповідачем при прийнятті оскаржуваного висновку не було надано належну оцінку поясненням позивача від 28 жовтня 2016 року, в той час як відповідно до положень Порядку №333 висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, має бути обґрунтованим та зробленим на підставі аналізу відомостей у декларації, додаткових пояснень декларанта та податкової інформації, отриманої та узагальненої контролюючим органом.

Доводи ж відповідача, надані в запереченнях проти позову, про те, що позивачем не було додано до наданих пояснень жодних документів, які б засвідчували достовірність вказаних нею відомостей, суд оцінює критично, оскільки такі у позивача як при наданні нею пояснень, так і в подальшому при проведенні перевірки не вимагались, що підтверджувалось в судовому засіданні позивачем та Шевельовою С.П. - посадовою особою контролюючого органу, якій ОСОБА_1 надавала пояснення та яка складала оскаржуваний висновок.

Безпідставними є і посилання відповідача в обґрунтування правомірності оскаржуваного висновку на лист ДФС України від 26 травня 2016 року №18338/7/99-99-13-05-02-17, виданий на підставі роз'яснень Міністерства юстиції України щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, оскільки такий не є нормативно-правовим актом, носить лише рекомендаційний характер, а тому не є обов'язковим для використання при складанні висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. До того ж, такий був прийнятий після заповнення та подання ОСОБА_1 Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, а тому в апріорі не міг бути нею врахований.

Вирішуючи даний спір, суд також звертає увагу на те, що в Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік позивач у розділі І (Загальні відомості) позиції 2 (місце проживання) та у позиції 25 (квартири) розділу ІІІ (Відомості про нерухоме майно) зазначила відомості, що аналогічні відомостям у цих же позиціях в Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік. При цьому за результатом проведеної Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області перевірки указаної декларації позивача за 2014 рік не виявлено невідповідностей та 12 лютого 2016 року прийнято висновок №732, згідно з яким встановлено достовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 закону України «Про очищення влади», вказаних ОСОБА_1 у декларації.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржуваний позивачем висновок на відповідність його критеріям, наведеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що такий прийнято не на підставі та не у спосіб, встановлений законодавством, що регулює спірні правовідносини; оскаржуваний висновок є необґрунтованим, тобто таким, що прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття; приймаючи його відповідач діяв недобросовісно й нерозсудливо.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач - суб'єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного рішення.

Таким чином, прийнятий Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області відносно ОСОБА_1 Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 02 листопада 2016 року №13253 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

На переконання суду, доводи позивача є такими, що дають підстави для висновку про обґрунтованість позову, а з огляду на суть спірних правовідносин та зміст заявлених вимог, визнання протиправним та скасування указаного вище рішення суб'єкта владних повноважень є належним способом захисту прав позивача та узгоджується з положеннями пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поряд з цим суд критично оцінює твердження позивача про те, що під час перевірки Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік Кам'янець-Подільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області керувалась законодавством, що втратило чинність, оскільки при вчиненні указаних дій та прийнятті оскаржуваного рішення відповідач керувався чинним Порядком №333.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, то позивачу необхідно повернути судовий збір у розмірі 551,20 грн, сплачений ним за подання позову згідно квитанції від 30 грудня 2016 року.

Керуючись статтями 2, 8, 69, 70, 71, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийнятий Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області відносно ОСОБА_1 Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 02 листопада 2016 року №13253.

Стягнути з Камянець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області на корись ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 21 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 26 квітня 2017 року.