Справа № 804/481/17
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 р. Справа № 804/481/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,-
17 січня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 121856-13 від 19 грудня 2016 р.
Позивач вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, у звязку з тим, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 року внесено зміни до Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2016 року. Зокрема, внесено зміни до елементів такого різновиду податку як транспортний податок.
Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року.
Таким чином, законодавець вніс зміни до елементів транспортного податку порівняно із 2015 роком.
Позивач вказує на те, що враховуючи закріплений в Податковому кодексі принцип стабільності податкового законодавства, нові елементи транспортного податку введені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VІІI від 24.12.2015 року не можуть застосовуватися раніше 2017 року.
Крім того, позивачу невідома підстава сплати транспортного податку, оскільки жодного розрахунку податкового зобовязання до податкового повідомлення-рішення не було додано. Через вказану відсутність розрахунку податкового зобовязання незрозуміло, як саме, з яких причин і стосовно якого обєкту оподаткування нараховано транспортний податок.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні, надавши письмові заперечення, та додатково пояснив, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року було запроваджено транспортний податок.
Згідно з інформацією, отриманої від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість легкового автомобіля, що перебуває у власності позивача, (марки Mercedes-Benz GL 500) становить понад 1033500 грн. 00 коп. Тому такий автомобіль у 2016 році належав до об'єктів оподаткування транспортним податком.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 428794 ОСОБА_5 на праві власності належить автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GL 500, 2013 року випуску, обємом двигуна 4 663 см. куб.
Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпро було винесено податкове повідомлення-рішення від 19.12.2016 року №121856-13, відповідно до якого ОСОБА_5 - позивачу визначено суму грошового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст.267 ПК України було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1, пп.267.2.1 п.267.2, пп.267.3.1 п.267.3, п.267.4, пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Підпунктом 267.5.1. п.267.5 ст.267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Методика визначення середньомісячної вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньомісячної вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (далі - Постанова).
Відповідно до п. 13 Постанови Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Пунктом 14 Постанови встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість легкового автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг.
Таким чином, при визначенні об'єкта оподаткування «Транспортним податком з фізичних осіб» необхідне дотримання двох умов, а саме: з року випуску автомобіля минуло не більше п'яти років (включно); середньоринкова вартість автомобіля повинна становити понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно з інформацією, отриманої від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість легкового автомобіля, що перебуває у власності позивача, становить понад 1033500 грн. 00 коп.
У відповідності до ст. 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.
Положеннями пп. 12.3.2. пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

Приймаючи рішення по справі, суд також враховує, що відповідно до п. 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" вказаного Закону, у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Щодо посилань позивача на пп.4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, яким визначено принцип стабільності, суд виходить з наступного.

Статтею 4 ПК України встановлено основні засади податкового законодавства України. Згідно з підпунктом 4.1.9 цієї статті податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності, який закріплено в двох аспектах: перший - зміни до будь-яких податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за 6 місяців до початку нового бюджетного періоду, другий - податки та збори, їх ставки не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Суд вважає, що при співвідношенні норми-принципу, якою є норма підпункту 4.1.9 та норм статті 267 ПК України, які є конкретними нормами і регулюють відносини з приводу транспортного податку, слід виходити з того, що норма-принцип є загальною нормою, тоді як конкретна норма є спеціальною і підлягає застосуванню для юридичної оцінки обставин у справі.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи викладене, а також те, що транспортний засіб позивача належав до обєктів оподаткування транспортним податком у 2016 році, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного рішення відповідача. У звязку з цим суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2017 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 28 квітня 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1