Справа № 154/513/17, 2-а/154/55/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 рокуЛьвівСправа№ 876/3776/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову ОСОБА_1 - Волинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача - Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати Володимир-Волинське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до п. "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту виникнення такого права з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат.

ОСОБА_1 - Волинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо невиплати ОСОБА_2, надбавки до пенсії як члену сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06 серпня 2016 року з врахуванням виплачених сум. Зобов'язано Володимир-Волинське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області проводити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 25% мінімальної пенсії з віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 06 серпня 2016 року з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат. У решті позовні вимоги залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено встановлення надбавок відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи із сум мінімальної пенсії за віком. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Володимир-Волинському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області, отримує підвищення до пенсії у розмірі 43,52 грн., відповідно до п.2 ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України № 654 від 16 липня 2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», як член сім'ї громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, яких було переселено.

Відповідно до довідки УМВС України у Волинській області №I/5069-со від 15 квітня 1992 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з сім'єю, на підставі постанови особливих зборів МДБ СРСР від 04 лютого 1948 року, рішенням позасудових органів в адміністративному порядку, як член сім'ї учасника ОУН, 22 жовтня 1947 року виселена з с.Русовичі Іваничівського району Волинської області на спецпоселення в Кемеровську область з конфіскацією майна, реабілітована на підставі ст.3 Закону Української РСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Позивач звернулася у Володимир-Волинське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про проведення їй нарахування та виплати підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Листом №328/14-02 від 14 грудня 2016 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви, мотивуючи це тим, що з 01 січня 2004 року вступив в дію Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне Пенсійне страхування» до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. А тому, положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16 серпня 2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які є членами сімей осіб, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії підвищення проводиться в розмірі 43,52 грн. Зазначена постанова в цій частині є чинною, ніким не скасованою, неконституційною не визнавалась, а отже саме її норми підлягають до виконання.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, тому дії відповідача щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії як репресованій особі із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є протиправними, а належним способом захисту порушеного права ОСОБА_2 є зобовязання відповідача проводити нарахування та виплату їй підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії з віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 06 серпня 2016 року з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з таких підстав.

Відповідно до п. "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 6 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

П.п. 2 п.4 ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" встановлено, що з 01 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає розмір мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

За чинним законодавством України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, ст.28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Згідно із вимогами ч.1 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком, наведене у ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідно застосовувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідно виходити з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є реабілітованою особою, на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій України», як член сім'ї, яку було примусово переселено, а не як особа, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про нарахування та виплату позивачу надбавки до пенсії як репресованій особі з розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, тому дії відповідача щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії як репресованій особі із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є протиправними, а належним способом захисту порушеного права ОСОБА_2 є зобовязання відповідача проводити нарахування та виплату їй підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії з віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає також правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги, з врахуванням приписів ст.99, 100 КАС України та дати звернення позивача до суду із адміністративним позовом, підлягають до задоволення починаючи з 06 серпня 2016 року і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат, а позовні вимоги, які виходять за межі позовної давності, залишив без розгляду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову ОСОБА_1 - Волинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2017 року у справі №154/513/17, 2-а/154/55/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_3