Справа № 542/1264/16-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 квітня 2017 року м. Київ К/800/12816/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати рішення відповідача про повернення без розгляду на доопрацювання документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2-ої групи з 23 березня 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року №36, п. 439; зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ої групи з 23 березня 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та статей 16 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що у період з 24 жовтня 1980 року по 24 листопада 1982 року він проходив військову службу в лавах Збройних сил колишнього Радянського Союзу, у період з 27 грудня 1980 року по 8 лютого 1982 року приймав участь у бойових діях в Республіці Афганістан, під час яких у 1981 році отримав контузію, осколкові поранення голови та закриту черепно-мозкову травму.
2 квітня 2015 року йому була встановлена 2-га група інвалідності з 23 березня 2015 року у зв`язку з наявними пораненнями, контузією, захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №12/ж від 5 січня 2015 року Київського міського клінічного бюро СМЕ.
21 грудня 2015 року позивач звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ої групи інвалідності, яка разом із документами була надіслана до Міністерства оборони України для проведення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності.
Згідно витягу з протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року №36 (п. 439), відповідачем прийнято рішення про повернення поданих позивачем документів до Полтавського обласного військового комісаріату без розгляду на доопрацювання, так як в поданих матеріалах відсутні документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними і скасовано рішення Міністерства оборони України про повернення без розгляду на доопрацювання документів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2-ої групи з 23 березня 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року №36, п. 439.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ої групи з 23 березня 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги У разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та статей 16 -16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на день встановлення позивачу інвалідності.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач є учасником бойових дій, поранення, закрита черепно-мозкова травма, контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії, позивач до заяви про виплату одноразової грошової допомоги надав усі необхідні документи, передбачені Порядком від 25 грудня 2013 року №975, а законодавство повинно застосовуватись те, що діяло на день встановлення позивачу інвалідності, а саме станом на травень 2016 року.
Також суди виходили з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, закріплене у статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII та у Порядку від 25 грудня 2013 року №975, обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2-ої групи інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.
Міністерство оборони України подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.
У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що в порушення вимог пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 позивачем надано неповний пакет документів, а саме не було надано жодного документа, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №12/Ж від 5 січня 2015 року, витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії від 19 січня 2015 року №139 та інші наявні докази у справі не є належними та достатніми документами, які б про це свідчили.
Крім того, відповідач посилається на те, що Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14 серпня 2008 року №402 надано чіткий перелік документів, які діяли на час отримання позивачем поранення, травми, контузії та каліцтва та які можуть свідчити про причини та обставини одержання позивачем поранення (травми) та контузії військовослужбовцем, проте необхідних і обов`язкових документів, передбачених цим Порядком, позивачем до Міністерства оборони України надано не було.
Проте із вказаними доводами відповідача погодитись не можна з огляду на те, що згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 5 січня 2015 року №12/ж виявлені у позивача рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій у 1981 році, витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 139 від 19 січня 2015 року про те, що поранення, закрита черепно-мозкова травма, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії, а також довідка до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 2 квітня 2015 року про встановлення позивачу 2-ої групи інвалідності у зв`язку з наявними пораненнями, закритою черепно-мозковою травмою, контузією, захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії є належними та достатніми доказами відповідно до вимог Порядку від 25 грудня 2013 року №975.
Крім того, засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв позивача, пов`язаних з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії, а тому оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII та Порядку від 25 грудня 2013 року №975.
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець