Справа № 817/2354/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 р.Р і в н е 817/2354/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

СВК "Горинь"
до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу
В С Т АН О В И В:

В грудні 2016 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Горинь" звернувся до Рівненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ №546 від 21 грудня 2016 року "Про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Горинь".

На обґрунтування вказаного позову позивач вказав на те, що відповідачем до початку перевірки не вручено наказ на її проведення. Крім того, у відповідача були відсутні підстави передбаченні ст. 78 Податкового кодексу України на проведення такої перевірки так як оборот позивача за 2015 рік був менше ніж 20 мільйонів гривень.

Вказані обставини свідчать про порушення балансу публічних і приватних інтересів, запроваджених законодавством при встановленні умов та порядку прийняття контролюючим органом рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних перевірок. Такі протиправні дії відповідача на думку позивача, призводять до незаконності перевірки та відсутності правових наслідків за результатом її проведення.

В лютому 2017 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Горинь" подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме просив визнати неправомірними дії Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області щодо прийняття податкового повідомлення -рішення від 17 січня 2017 року № НОМЕР_1, за результатом проведеної на підставі наказу №546 від 21 грудня 2016 року перевірки.

Заява обґрунтована тим, що на підставі п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України та ст. 19.3 Податкового кодексу України з 01 січня 2017 року Рівненська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області позбавлена повноважень щодо прийняття податкових повідомлень-рішень. На думку позивача такими повноваженнями з 01 січня 2017 року наділене лише Головне управління ДФС у Рівненській області.

Водночас, в лютому 2017 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Горинь" також звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 17 січня 2017 року № НОМЕР_1.

Позов обґрунтований тим, що на підставі п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України та ст. 19.3 Податкового кодексу України з 01 січня 2017 року Рівненська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області позбавлена повноважень щодо прийняття податкових повідомлень рішень. На думку позивача такими повноваженнями наділене лише Головне управління ДФС у Рівненській області.

Згідно ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року вказані справи були обєднанні в одне провадження.

В судовому засіданні під час розгляду об'єднаної справи по суті, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов які були долучені до матеріалів справи. ОСОБА_3 зазначивши, що відповідач діяв на підставі та в межах чинного законодавства при проведенні перевірки та прийняття спірного наказу та спірного податкового повідомлення рішення; дотримався всієї процедури надіслання запитів, наказу, направлення та акта перевірки, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, судом встановлено наступне.

Відповідно до Наказу Головного управління ДФС у Рівненській області №546 від 21 грудня 2016 року "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Горинь" - СВК "ГОРИНЬ" () подано податкову звітність з податку на додану вартість за жовтень листопад 2016 року (загальну та спеціальну), по яких виявлено заниження сум податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету по загальних деклараціях з податку на додану вартість за жовтень листопад 2016 року.

СВК "ГОРИНЬ" Код на запити про надання копій первинних документів від 23.11.2016 року № 5964/17-12-12-142 та від 16.12.2016 року № 6448/17-12-12-142 документи надав не в повному обсязі.

За таких обставин, на підставі п.п. 78.1.4 п. 78.1, п.78.4, ст. 78, п . 79.1, п. 79.2, ст. 79 Податкового кодексу України відповідачем наказано: - Провести позапланову невиїзну документальну перевірку СВК "ГОРИНЬ" Код з 21.12.2016 року тривалістю 5 робочих днів з питань визначення достовірності даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень листопад 2016 року (загальної та спеціальної) та дотримання вимог п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року СВК "ГОРИНЬ" Код 2 .

Будучи незгідним із вказаним наказом, діями по винесенню податкових повідомлень рішень та самими податковими повідомленнями-рішеннями які винесенні на підставі акта перевірки складеного за наслідками проведеної перевірки, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, зокрема, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Пунктом 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно положень пункту 1.2.1. Методичних рекомендацій, рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу II Кодексу із зазначенням найменування органу державної фіскальної служби, який прийняв рішення, та дати рішення, найменування та реквізитів суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, періоду діяльності, який буде перевірятися, підстав для проведення перевірки, дати початку та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом, який підписується керівником або його заступником та скріплюється печаткою.

Відповідно до п. 1.4.2. Методичних рекомендацій, особливості організації проведення невиїзних документальних планових та позапланових перевірок.

При організації документальних планових та позапланових невиїзних перевірок необхідно враховувати особливості їх проведення, визначені статтею 79 розділу ІІ Кодексу.

Виходячи із системного аналізу положень вказаних законодавчих норм, можна прийти до висновку, що документальна планова та позапланова невиїзна перевірка здійснюється на підставі наказу про проведення перевірки, оформленого з дотриманням вимог, передбачених цим розділом Методичних рекомендацій, та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 розділу ІІ Кодексу.

Водночас, з метою дотримання вимог статті 77 та 79 розділу ІІ Кодексу підрозділи органу державної фіскальної служби, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення під розписку платнику податків (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення, складеного за формою згідно з додатком 5 до Методичних рекомендацій (додається).

Зазначене повідомлення підписується керівником (або заступником керівника) органу державної фіскальної служби, завіряється гербовою печаткою цього органу та реєструється у Журналі реєстрації повідомлень про проведення перевірок платників податків у порядку, визначеному пунктом 1.4.1 цього розділу Методичних рекомендацій.

З аналізу вказаних норм вбачається, що проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не виключає необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків надається лише у випадку, коли останньому до початку проведення зазначеної перевірки було надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи вручено під розписку копію наказу про проведення зазначеної перевірки.

Суд наголошує на тому, що хоча п.79.3 ст. 79 Податкового кодексу України і визначено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, що передбачене пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, а відтак з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Водночас як встановлено судом з досліджених у справі доказів, перевірку СВК "Горинь" розпочато податковим органом 21 грудня 2016 року на підставі наказу від 21 грудня 2016 року та цього ж дня вручено копію наказу та повідомлення про проведення перевірки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на участь у проведенні перевірки на підставі оскаржуваного наказу.

Суд також звертає увагу на те, що як підставу для призначення та проведення даної перевірки контролюючим органом зазначено п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Однак судом встановлено, що позивачем на письмові запити відповідача, складенні у відповідності до ст. 73 Податкового кодексу України, були наданні відповіді з поясненням та документи на їх документальне підтвердження.

ОСОБА_3 від 15.11.2016 вих №15/11-1 відповідачу була надана інформація про призначення директора підприємства; основні види діяльності підприємства та адресу підприємства: Дніпропетровська область Солонянський район,смт. Солоне, вул.Гагаріна 26.

Зазначено відомості про основні засоби підприємства та те, що на час перевірки підприємство організовує фермерське господарство (корівник).

Надано перелік документів, які витребовувалися податковим органом ( а.с. 68).

Позивачем також були надані відповіді податковому органу на запит від 16.12.2016 (відповідь від 19.12.2016 вих. №19/12-1) та на запит від 23.11.2016 (відповідь від 05.12.2016 вих. №05/12-1) (а.с. 110-118).

За таких обставин суд приходить до висновку, щодо відсутності підстави для проведення документальної позапланової перевірки СВК "Горинь" на підставі пп.78.1.4 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Крім того суд звертає увагу на те, що в пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Таким чином, законодавець встановив імперативну заборону на проведення органами Державної фіскальної служби України перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках за попередній рік. При цьому, вказана заборона стосується будь-яких видів перевірок, тобто документальних, фактичних або камеральних.

Виключення з цієї заборони передбачені лише якщо суб'єкт господарювання має обсяг доходу понад 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік; перевірка проведена з дозволу Кабміну, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України; у випадку, якщо суб'єкт господарювання ввозить на митну територію України та/або виробляє та/або реалізує підакцизні товари (з 01 січня 2015 року).

Дохід СВК "ГОРИНЬ" за 2015 рік складає менше 20 млн. гривень та це підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним наказу №456 від 21 грудня 2016 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Вказані висновки суду узгоджується також із практикою Верховного Суду України. ОСОБА_3, у справі № 21-425а14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарантінвест-55" до Державної податкової інспекції у м.Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій у своєму рішенні від 27.01.2015 Суд зазначив, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, а невиконання таких вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Разом з тим, що стосується позовних вимог позивача в частині скасування такого наказу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказ про призначення та проведення перевірки є актом індивідуальної дії і вичерпує свою дію після разового застосування - винесення відповідного рішення за наслідком проведеної перевірки.

Враховуючи те, що наказ №456 від 21 грудня 2016 року, який є предметом оскарження, станом на час розгляду справи вичерпав свою дію - скасування такого рішення суб'єкта владних повноважень є неналежним способом захисту порушеного права позивача. А тому такі вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Щодо скасування податкового повідомлення рішення від 17 січня 2017 року №, прийнятого Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, протягом періоду який був предметом перевірки проведеної на підставі оскаржуваного наказу, позивач мав статус сільськогосподарського підприємства, що підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтво № 200056731 НБ № 031034 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість СВК "ГОРИНЬ" .

Вказані обставини підтверджувались представником відповідача і в судовому засіданні, який додатково вказав на те, що СВК "ГОРИНЬ" перебуває на спеціальному режимі оподаткування податку на додану вартість, а свідоцтво отримане позивачем - не скасовувалось.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що висновки податкового органу про те, що на СВК "Горинь" не поширюється спеціальний режим оподаткування з ПДВ - є необґрунтованим та безпідставним.

Суд наголошує також на тому, що згідно із позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної у постанові від 14 січня 2014 року по справі №К/800/27054/13, - положеннями пункту 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України під визначенням поставлених сільськогосподарських товарів/послуг мається на увазі зміст господарської операції, а не момент передачі товарів чи послуг.

Крім того, суд погоджується з позицією позивача також і в тій частині, що Законом № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року, який набрав чинності з 01 січня 2017року було змінено функції податкових інспекцій та виключено їх з переліку контролюючих органів.

З аналізу п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України вбачається, що Здолбунівське відділення Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області було зобовязане 04 січня 2017 року після отримання заперечень на акт перевірки передати всі матеріали перевірки до контролюючого органу до ГУ ДФС у Рівненській області.

Абзацом четвертим пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797 VIII від 21.12.2016 року, який набрав чинності з 01.01.2017 року, було внесено зміни до статті 19-1, зокрема абзац перший пункту 19-1.1 викладено в такій редакції: 19-1.1. контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу.

Статтею 19-3 Податкового кодексу України, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, визначено функції державних податкових інспекцій, зокрема: 19-3.1.1. здійснюють сервісне обслуговування платників податків; 19-3.1.2. здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, обєктів оподаткування та обєктів, повязаних з оподаткуванням; 19-3.1.3. формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; 19-3.1.4. виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Згідно листа ДФС України №1005/7/99-99-14-03-03-17 від 17.01.2017 року "Про організацію перевірок у 2017 році" зазначено, зокрема, що п.8 розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797 VIII від 21.12.2016 року, доповнено Кодекс статтею 19-3 та викладено в новій редакції п.п.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1, якими визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, а функцію контрольно перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Отже, з 01 січня 2017 року організацію та проведення документальних і фактичних перевірок може бути здійснено (в т.ч. видано наказ про проведення, оформлено направлення (посвідчення), складено акт (довідку) та податкові повідомлення-рішення, вимоги (рішення) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за їх результатами) лише зазначеними вище органами.

Також, листом ДФС України від №1005/7/99-99-14-03-03-17 від 17.01.2017 року зазначено, що рішення про визначення грошових зобовязань, вимоги (рішення) зі сплати ЄСВ за матеріалами документальних перевірок, які розпочаті (завершені) державними податковими інспекціями до 01 січня 2017 року та строк винесення рішення по яких не настав, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) відповідного контролюючого органу обласного рівня.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Тобто, для органів державної влади та їх службових осіб діє спеціально-дозвільний принцип конституційного права, який, поширюючи свій нормативний вплив на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, суттєво обмежує цих суб'єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки. Адже вони зобов'язані діяти лише таким чином та у такий спосіб, як це прямо передбачено конституційно-правовими нормами, законами України і лише в межах закріпленої за ними компетенції.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними.

З огляду на те, що визначений ст.86 Податкового кодексу України строк на винесення та надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення по СВК "Горинь" закінчувався 19.01.2017, то при наявності підстав для прийняття податкового повідомлення рішення на підставі акту перевірки №768/17-07-12-30712442 від 30 грудня 2016 року, то повноваженнями щодо прийняття податкового повідомлення-рішення було наділене ГУ ДФС у Рівненській області, а не Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області.

Не заслуговує на увагу позиція відповідача щодо застосування в даному випадку норм ст. 58 Конституції України та статей 54, 58 Податкового кодексу України, оскільки ст. 86 Податкового кодексу України на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення набрала чинності.

Враховуючи вищевикладене є всі підстави стверджувати, що податковий орган вийшов за межі наданих йому повноважень і діяв поза межами правового поля, що у свою чергу нівелює наслідки проведення такої перевірки у вигляді прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обстаивн суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним Наказ Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області №546 від 21.12.2016 "Про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Горинь"".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області № від 17.01.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача СВК "Горинь" за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 3391,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.