Справа № 826/25642/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 квітня 2017 року К/800/13167/17

Суддя Вищого адміністративного суду України А.Ф. Загородній,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року

у справі № 826/25642/15

за позовом Громадянина Пакистану ОСОБА_1

до Державної міграційної служби України, третя особа - Головне Управління Державної міграційної служби України в м.Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішенням Державної міграційної служби України № 470-14 від 18.09.2014 року позивачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до абзаців 4 та 6 частини 1 статті 6 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» як особі, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 та 13 частини 1 статті 1 Закону, відсутні.

Суди зазначають, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2014 року у задоволенні адміністративного позову громадянина Пакистану ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби від 18.09.2014 року №470-14 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; зобов'язання повторно розглянути заяву позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні відповідно до вимог чинного законодавства відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2015 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.12.2014 року залишено без змін.

Також, суди зазначають, що у ст. 33 Глави 3 Розділу 2 Директиви Европейського парламенту та ради ЕС 2013/32/EU від 26 червня 2013 года «Про загальні процедури надання та позбавлення міжнародного захисту» (перероблена) міститься перелік випадків, коли держави можуть визнати заяву про надання міжнародного захисту неприйнятою до розгляду, серед яких: інша держава надала міжнародний захист; держава, яка не є членом ЕС, вважається першою країною, яка надала заявнику притулок, згідно ст.35; країна, яка не є членом ЕС, вважається безпечною для заявника третьою країною, згідно ст.38; заява є повторною заявою, в якій заявник не надав, або в якій не були виявлені нові дані або висновки, які стосуються розгляду заявника в якості особи, що має право на міжнародний захист відповідно до Директиви 2011/95/EU.

Відповідно до п. (36) Директиви Европейського парламенту та ради ЕС 2013/32/EU від 26 червня 2013 года, якщо заявник подає повторно заяву без надання нових доказів або аргументів неспіврозмірно було б вимагати від держави-члена ЕС проведення нової процедури в повному обсязі. В таких випадках держави-члени повинні відхилити заяву як неприпустиму для розгляду згідно принципу неприпустимості повторного розгляду.

Оскільки, ГУ МВС України в м. Києві прийнято остаточне рішення про відмову особи у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а позивач, в свою чергу, скористався правом на оскарження рішення ГУ ДМС України в м. Києві, то суди першої та апеляційної інстанцій вважають, що прийняте відповідачем оскаржуване рішення є обгрунтованими та правомірними, оскільки у даному випадку подана позивачем заява до ГУ ДМС у м. Києві є повторною.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями , подав касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом Громадянина Пакистану ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа - Головне Управління Державної міграційної служби України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Вищого адміністративного А.Ф. Загородній

суду України