Справа № 569/12697/16-а
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, просить суд їх задоволити, визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР №151011 від 20 серпня 2016 року винесену інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В судове засідання представник відповідача не зявився, однак подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов у яких просить суд у задоволенні позову позивачу відмовити.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ст.107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №151011 від 20 серпня 2016 року винесеної інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 20 серпня 2016 року о 23 год. 15 хв. керуючи транспортним засобом марки DAEWOO LANOS TF 69Y номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Устилуг Луцьк Рівне 127 км + 700 м рухався у лівій крайній смузі, коли права була вільна, не маючи наміру здіймати поворот ліворуч чи розворот, чим порушив п.11.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП, Постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено доказів тих обставин, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з пояснень позивача, 20 серпня 2016 року він не порушуючи жодних правил дорожнього руху, рухався зі сторони м.Луцьку в напрямку м.Рівне та по невідомим йому причинам був зупинений патрульним поліцейським на відрізку траси автодороги Устилуг Луцьк Рівне 127 км. Після його зупинки, з дотриманням правил дорожнього руху, до нього підійшов патрульний поліцейський, а саме інспектор роти №3 ОСОБА_2 та звинуватив його у порушенні ним вимог п.11.5. «Правил дорожнього руху». На вимогу ознайомити його з доказами вчинення ним порушення правил дорожнього руху інспектор відповів, що доказом по даному правопорушенню є те, що він бачив та інших доказів він не потребував. Не зважаючи на його ґрунтовані заперечення щодо відсутності факту порушення ПДР, зазначеною посадовою особою в його присутності відразу було прийнято рішення без розгляду справи винести постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності .

Вважає, що оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення ним правопорушення, винесена на підставі власного переконання інспектора патрульної поліції, оскільки будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення правил дорожнього руху, у постанові не вказано.

Тому з цих підстав просить суд позов задоволити.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами про те, що позивач порушив правила дорожнього руху, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР №151011 від 20 серпня 2016 року винесену інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :