Справа № 159/645/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/645/17
Провадження № 2-а/159/116/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Логвинюк І.М..

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю: представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов»язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.02.17 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача, що полягає у відмові у задоволенні його клопотання та у ненаданні йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки; зобов»язати відповідача прийняти рішення про надання такого дозволу за його клопотанням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він має статус учасника бойових дій. Покликаючись на ст. 5, п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначає, що 02.11.16 р. він звернувся до відповідача із заявою (клопотанням) (далі заява) про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території м. Ковеля Волинської області, орієнтовною пл. 800 кв. м. по вул. Полуботка, 36А. До заяви він подав копію свого паспорта, копію посвідчення учасника бойових дій, графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельної ділянки, вказав цільове призначення та орієнтовні розміри останньої. На підставі його заяви на розгляд чергової сесії Ковельської міськради Волинської області № 16 24.11.16 р. - питання порядку денного 8.30 було винесено проект рішення «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яким планувалось надати йому такий дозвіл щодо земельної ділянки орієнтовною пл. 800 кв. м. по вул. Полуботка. 36 А у м. Ковелі Волинської області. Однак, на черговій сесії відповідачем не було прийнято жодного рішення за результатами розгляду його заяви у спосіб та строки, передбачені ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вважає таку бездіяльність відповідача незаконною та такою, що порушує його права. Покликаючись на ст. ст. 116, 118, 122 ЗК України, п. 34 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначає, що наявність протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у неприйнятті рішення за результатами розгляду його заяви протягом строку, встановленого ст. 118 ЗК України, є очевидною. Положення ст. 118 ЗК України не передбачають ухилення суб»єкта власних повноважень від розгляду заяви, що відповідає вимогам законодавства, по суті. Покликаючись на ст. 144 ЗК України, зазначає, що вважає за доцільне для захисту його прав визнати неправомірними дії відповідача, що полягають у фактичній відмові у задоволенні його заяви; зобов»язати відповідача надати йому згаданий вище дозвіл. Покликаючись на ч. 2 ст. 2, ст. 6, ч. 1 ст. 104, п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України, національну судову практику, міжнародні правові норми та судову практику, інші положення КАС України, просить позов задовольнити та визнати бездіяльність відповідача, що полягає у відмові у задоволенні його заяви від 02.11.16 р.. неправомірною; зобов»язати відповідача прийняти рішення про надання йому згаданого вище дозволу за його заявою. Одночасно просив вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачеві вчиняти будь - які дії (приймати будь - які рішення) щодо згаданої земельної ділянки, що спрямовані на надання такого ж дозволу щодо вказаної вище земельної ділянки. Одночасно просить зобов»язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За ухвалою суду від 21.02.17 р. було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

17.03.17 р. до суду надійшло письмове заперечення відповідача проти позову, обґрунтоване, з покликанням на ст. ст. 12, 116, ч. ч. 6, 7, 10, 11 ст. 118, 122 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тим, що він не позбавлений можливості замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу міськрадою. Остання є представницьким органом, до складу якого входять депутати, обрані безпосередньо населенням на підставі виборів, що у своїй діяльності сполучають місцеві інтереси з державними. Покликаючись на ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначає, що рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. До процедури видання розпорядчих документів включається, серед іншого, прийняття рішення за розглянутими матеріалами, видання розпорядчого документа, доведення рішення колегіального органу до зацікавлених осіб тощо. Запропонований проект рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» не набрав необхідної кількості голосів, тому прийнятий не був. Зазначає, що дискреційні повноваження по вирішенню питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою належать міськраді. Тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з»явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні представник позивача адвокат - позов підтримав, обґрунтувавши його доводами, наведеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позову не визнав, надав суду пояснення, аналогічні доводам письмового заперечення відповідача проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Ч. ч. 6, 7, 10, 11 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідним органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абз. 3 ч.7).

Відмова органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як слідує з копії заяви позивача від 02.11.16 р., адресованої Ковельському міському голові, що надійшла відповідачеві тоді ж, позивач просив надати йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною пл. 800 кв. м., по вул. Полуботка, 36А у м. Ковелі Волинської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, приєднавши графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Та обставина, що позивач є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, стверджується копіями посвідчення серії МВ № 026989, виданого у 2015 р., що надані суду сторонами.

У судовому засіданні встановлено, що звернення позивача із відповідною заявою до відповідача по питанню надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення вказаної вище земельної ділянки мало місце 02.11.16 р..

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12, ст. 14 ЗК України до повноважень, зокрема, міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Як слідує із змісту абз. 1 п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, до категорії яких належить позивач, має право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

Крім того, 19.08.15 р. розпорядженням КМ України № 898 було зобов'язано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру та облдержадміністрації за участю органів місцевого самоврядування визначити (зарезервувати) земельні ділянки для відведення учасникам АТО та членам сімей загиблих учасників АТО і забезпечити першочерговий розгляд звернень учасників АТО і членів сімей загиблих учасників АТО щодо відведення їм земельних ділянок; органам місцевого самоврядування уряд також рекомендував розглядати в першочерговому порядку звернення учасників АТО і членів сімей загиблих учасників АТО щодо відведення їм земельних ділянок. Крім цього, уряд зобов'язав Держслужбу з питань геодезії, картографії та кадастру та облдержадміністрації та рекомендував органам місцевого самоврядування розмістити на власних веб - сайтах інформацію про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам АТО і членам сімей загиблих учасників АТО.

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

На пленарне засідання Ковельської міськради Волинської області було підготовлено проект (8.30) рішення: про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд, у т. ч. - позивачеві - щодо вказаної вище земельної ділянки.

Відповідно до копії протоколу відкритого поіменного голосування на 16 сесії Ковельської міськради Волинської області сьомого скликання від 24.11.16 р., з вищезазначеного питання (стосовно проекту рішення порядку денного 8. 30) голосування відбувалося наступним чином: «за» - 10, «проти» - 0, «утримались» - 25, тобто, рішення відповідачем за заявою позивача по суті прийнято не було.

При цьому, суд враховує, що проект № 8.30 обгрунтовувався загальними положеннями земельного законодавства і мав посилання на вищезгаданий статус позивача, жоден з депутатів Ковельської міськради не голосував проти задоволення заяви позивача, досить значна кількість депутатів голосувала за задоволення такої заяви.

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідна рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішення. Рішення приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що вирішення по суті питання щодо звернення позивача (задоволення чи відмови у задоволенні) є однією з форм реалізації повноважень міської ради та є її владною управлінською функцією як суб"єкта владних повноважень.

У зв'язку із цим, рішення про результати розгляду питання, в т. ч. і рішення про задоволення заяви чи про відмову у задоволенні заяви, має бути прийнято у формі рішення, з відповідним мотивуванням та обгрунтуванням.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

При цьому, суд враховує висновки ВС України, що, відповідно до ст. 244 -2 КАС України, мають враховуватись судами загальної юрисдикції при розгляді подібних спорів, який у своїй постанові від 10.12.13 р. № 21 - 358а13 зазначив, що системний аналіз положень ст. 118 ЗК України дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст. 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок» від 02.07.13 р. ч. 7 ст. 118 ЗК України доповнено абз. 3 такого змісту: «Такі зміни направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Ковельська міськради Волинської області допустила у питанні розгляду заяви позивача протиправну бездіяльність, не вирішивши питання позивача як громадянина, на вирішення якого вона уповноважена Законом.

Як суб'єкт владних повноважень Ковельська міськрада Волинської області, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 71 КАС України, не довела правомірності своєї бездіяльності та не надала доказів на спростування вищевикладених доводів позивача та висновків суду.

Оспорювана бездіяльність відповідача, що полягає - як зазначає позивач у своїй позовній заяв - у відмові у задоволенні його клопотання та у ненаданні йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, не підлягає визнанню неправомірною судом за результатами розгляду позовної заяви, так як виключно до компетенції відповідача належить прийняття конкретного - про задоволення заяви, чи про відмову у задоволенні заяви - рішення. Разом тим, встановлена судом під час розгляду справи бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті ним взагалі будь- якого рішення за завою позивача від 02.11.16 р. з врахуванням наявності у останнього пільг у вигляд права на першочергове відведення земельної ділянки, є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та, безсумнівно, порушує права позивача, є неправомірною.

Так, будь - якого конкретного рішення про задоволення заяви (часткове задоволення заяви), про відмову у задоволенні заяви (часткову відмову у задоволенні заяви), що було б вмотивованим та обґрунтованим, містило посилання на норми законодавства, відповідачем прийнято не було.

Не вбачає суд і підстав для задоволення вимог позивача про зобов»язання відповідача прийняти рішення про надання йому згаданого вище дозволу за його заявою від 02.11.16 р., тобто, про задоволення такої заяви.

Так, після фактичного нерозгляду його заяви відповідачем позивач самостійно не виготовив проекту землеустрою щодо відведення вказаної вище земельної ділянки, що передбачає ст. 122 ЗК України, однак, задля найповнішого захисту прав позивача, за таких обставин, суд вбачає не тільки підстави для визнання бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за заявою позивача від 02.11.16 р. - неправомірною, а й зобов»язання відповідача до вчинення дій по прийняттю рішення за заявою позивача від 02.11.16 р. відповідно до вимог чинного законодавства.

А тому позов слід задовольнити частково: слід визнати вказану вище встановлену судом бездіяльність відповідача непрамірною та зобов"язати останнього як суб"єкта владних повноваджень прийняти рішення за заявою позивача від 02.11.16 р. відповідно до чинного законодавства.

Доводи відповідача, наведені у письмовому запереченні проти позову, не спростовують доводів позивача і у жодному разі не доводять, що неприйняття рішення відповідачем за заявою позивача від 02.11.16 р. відповідає чинному законодавству України і викликане діяльністю по сполученню інтересів місцевої громади з державними.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 14 Конституції України, ст. ст. 7 - 12, 71, 72, 94, 158 - 163, 167 КАС України, ст. ст. 12, 40, 116, 118, 122 ЗК України, ст. ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Ковельської міської ради Волинської області, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_4 від 02 11.16 р. про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною пл. 800 кв.м. за адресою: м. Ковель Волинської області, вул. Полуботка, 36 "а" для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд як учаснику бойових дій.

Зобов»язати Ковельську міську раду Волинської області прийняти рішення за заявою ОСОБА_4 від 02.11.16 р. про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною пл. 800 кв.м. за адресою: м. Ковель Волинської області, вул. Полуботка, 36 "а" для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд як учаснику бойових дій.

В решті позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Головуючий:ОСОБА_5