Справа № 820/1094/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 р. № 820/1094/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства "Харківводоканал" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання незаконними та протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконними та протиправними дії СДПІ щодо проведення камеральної перевірки від 27.09.2016;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 № НОМЕР_1 про зобов'язання сплатити штраф за затримку на 120 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 170188,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом порушено порядок проведення перевірки, з огляду на те, що обрані суб'єктом владних повноважень підстави проведення перевірки платника податку не передбачені приписами Податкового кодексу, а відтак вказані обставини призводять до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем всупереч вимогам Податкового кодексу під час проведення саме камеральної перевірки, взяті до перевірки дані акту від 27.09.2016 року № 473/28-09-48-13/03361715 та бази даних ДФС України, що предметно не підпадає під підстави проведення камеральної перевірки у розумінні п.п 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент проведення перевірки), а відтак винесене за її результатами податкове повідомлення - рішення від 13.10.2016 № НОМЕР_1 також слід скасувати.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що контролюючий орган провів камеральну перевірку підприємства та виявив порушення КП "Харківводоканал" абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, зокрема було встановлено порушення підприємством термінів сплати грошових зобовязань з ПДВ у відповідності до ст. 126 Податкового кодексу України. Таким чином, представник відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 № НОМЕР_1 прийняте у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України фахівцем СДПІ з ОВП у м. Харкові проведено перевірку дотримання вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України КП "Харківводоканал" щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобовязань з податку на додану вартість за період з 30.06.2016 року по 27.09.2016 року, результати якої оформлено актом від 27.09.2016 року № 624/28-09-48-13/03361715 (а.с. 10-11).

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення КП "Харківводоканал" абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме встановлено несвоєчасність сплати підприємством грошових зобовязань з ПДВ згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2016 року у сумі 850944,15 грн.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 № НОМЕР_1.

Рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 12.12.2016 року № 13009/10-28-10-10-4-33 оскаржуване ППР СДПІ з ОВП у м. Харкові від 13.10.2016 № НОМЕР_1 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Рішенням ДФС України від 02.03.2017 року № 4320/6/99-99-11-03-01-25, рішення Офісу великих платників податків ДФС від 12.12.2016 року № 13009/10-28-10-10-4-33 та податкове повідомлення рішення від 13.10.2016 № залишено без змін, а скаргу КП "Харківводоканал" без задоволення.

Позивач, не погодившись з фактом проведення перевірки та прийнятим за її результатом податкового повідомлення рішення, звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до п.п. 19-1.1.2 п. 19-1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно з п.п. 20.1.4 п. 20. 1 ст. 20 та п.п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як вбачається зі змісту заперечень контролюючого органу та наданих пояснень відповідача в судових засіданнях, під час проведення перевірки податковий орган посилався на вимоги п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, тобто субєкт владних повноважень вважає, що у даному випадку мала місце камеральна перевірка.

Так, у відповідності до приписів ст. 75 Податкового кодексу України ( в редакції, яка діяла на період проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на період проведення перевірки).

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що законодавець встановив виключні підстави для проведення камеральної перевірки, зокрема на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (у т.ч. даних Єдиного реєстру податкових накладних).

Однак, при цьому суд звертає увагу, що Податковим кодексом України у межах камеральної перевірки у розумінні п. 75.1.1 ст. 75 не передбачено проведення перевірки на підставі інших актів перевірки та бази даних ДФС України.

Вимогами ст. 76 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на період проведення перевірки) унормовано, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

З правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання фіскально зобов'язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.

Отже, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана інспекцією відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю ( зокрема, у даному випадку акт від 27.09.2016 року № 473/28-09-48-13/03361715 та бази даних ДФС України) не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

Вказана правова позиція узгоджується також з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 15.06.2016 року по справі № К/800/49074/15.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України, що діяли на час спірним правовідносин, дає підстави стверджувати, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 06.07.2016 року по справі № К/800/1886/15.

Також, згідно п. 86.2 ст.86 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на період проведення перевірки), за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України).

Поряд з цим, суд зауважує, що п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України закріплено за податковим органом право на проведення камеральної перевірки протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном саме отримання податкової декларації проводить камеральну перевірку щодо заявлених у ній даних.

Таким чином, суд вважає за потрібне зазначити, що податковим законодавством ( в редакції, яка діяла на момент проведення перевірки) закріплено вичерпний перелік підстав для проведення камеральних перевірок, зокрема щодо помилок (порушення) у даних податкової звітності чи неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, в результаті чого ( у разі виявлення порушень) обовязково має бути складено саме акт камеральної перевірки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку КП "Харківводоканал" за відсутності предмету такої перевірки у розумінні п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Також, суд звертає увагу, що контролюючим органом в результаті проведеної перевірки сформовано лише акт про результати такої перевірки (а.с. 10-11), а не акт камеральної перевірки, із вказівкою на період, який підлягає перевірці, що також не узгоджується із особливостями проведення камеральної перевірки.

Окрім того, перевірка підприємства була спрямована на період діяльності з 30.06.2016 року по 27.09.2016 року, у той час як висновки контролюючого органу стосувались порушень підприємством за період квітень 2016 року.

Таким чином, контролюючим органом проведено перевірку, предмет якої не підпадає під поняття камеральної перевірки згідно п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, що, в свою чергу, вказує на невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок, та призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.01.2015 року по справі № 21-425а14.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що дії СДПІ з ОВП у м. Харкові щодо проведення перевірки КП "Харківводоканал" вчинені всупереч вимог діючого законодавства, а відтак вказані дії слід визнати протиправними, а податкове повідомлення рішення від 13.10.2016 № НОМЕР_1 підлягає скасуванню, з урахуванням того, що у даному випадку належним способом захисту порушених прав та законних інтересів позивача є саме визнання протиправними дії суб'єкта владних повноважень та скасування вищезазначеного податкового повідомлення рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов КП "Харківводоканал" є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов комунального підприємства "Харківводоканал" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання незаконними та протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС щодо проведення камеральної перевірки від 27.09.2016.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 13.10.2016 № НОМЕР_1 про зобов'язання сплатити штраф за затримку на 120 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 170188,83 грн.

Стягнути на користь комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2, ) сплачену суму судового збору в розмірі 4152 (чотири тисячі сто п'ятдесят дві) грн 82 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30 ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников