Справа № 820/250/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"26" квітня 2017 р. № 820/250/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс"
до Харківської митниці ДФС
про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просить суд скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2 від 16.12.2016 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/00055.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2 від 16.12.2016 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/00047 прийняті Харківською митницею ДФС є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс" (в якості покупця) та компанією «United Accredited Company» (в якості продавця) 03.10.2016 року укладено Договір №299, із змінами внесеними додатковою угодою від 26.10.2016 року, за умовами якого продавець зобов'язався виготовити та поставити покупцю поліпропіленову тканину та інші вироби для виробництва гнучкої поліпропіленової упаковки, асортимент, параметри, кількість та ціна якої визначено специфікацією до нього, а покупець оплатити та прийняти визначений товар згідно з умовами Договору.

Поставка товару згідно розділу 2 Договору здійснювалася у повній відповідності з "Інкотермс 2000" на умовах CIF, порт Одеса, Україна. Валютою договору є долар США, загальна сума Договору складає 420000 доларів США.

На виконання умов Договору, на митну територію України відповідно до інвойсу №3552 від 02.11.2016 року позивачем 04.12.2016 року ввезено товар:

- поліпропіленова тканинна тканина рукавна, рукав 1300 мм (розрізана з однієї сторони, 50+20 (ламінація) г/м2 10000 кг (26 рулонів);

- поліпропіленова тканинна тканина рукавна, рукав 1500 мм (розрізана з однієї сторони, 50+20 (ламінація) г/м2 5000 кг (10 рулонів);

Вищевказаний товар ліцензуванню не підлягає, а його страхування Покупцем не здійснювалося.

За умовами Договору тканина намотана на картонну шпулю, упакована у ламіновану тканину та перев'язана стрічкою.

Товар, визначений інвойсом №3552 від 02.11.2016 року, був доставлений відповідно до умов Договору:

- на територію України (до порту вивантаження, м. Одеса) перевізником NYK line., що підтверджується коносаментом NYKSJEDS01460500 від 18.11.2016 року;

- по території України (до місця митного оформлення, м. Купянськ) перевізником ТОВ «ОСОБА_1 ЛОГІСТІК», що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №148 від 02.12.2016 року.

Водночас суд вважає за необхідне вказати, що відповідно п. 3 специфікації №1 від 03.10.2016 року до Договору №299 умови оплати складають 100% передплату, яка відповідно платіжного доручення №61 від 03.11.2016 року виконана позивачем у повному обсязі.

З метою митного контролю та митного оформлення вказаного вище товару, 15.12.2016 року позивачем подано до митного посту «Купянськ» Харківської митниці ДФС (далі за текстом митний орган, відповідач) вантажно митну декларацію за формою МД-2 №807010001/2016/012492, якою задекларовано імпорт товару на загальну митну вартість (фактурна вартість) 678731, 33 грн. (25800 доларів США), з розрахунку:

- 1,72 доларів США за 1 кг поліпропіленової тканинної тканини рукавної, рукав 1300 мм (розрізана з однієї сторони, 50+20 (ламінація) г/м2 * 10000 кг;

- 1,72 доларів США за 1 кг поліпропіленової тканинної тканини рукавної, рукав 1500 мм (розрізана з однієї сторони, 50+20 (ламінація) г/м2 * 5000 кг.

Митна вартість зазначеного товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Матеріалами справи підтверджено, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов договору №299 було подано зовнішньоекономічний Договір №299 від 03.10.2016 року з додатковою угодою від 26.10.2016 року, специфікацію від 03.10.2016 року (додаток №1 до Договору), рахунок фактура (інвойс) №3552 від 02.11.2016 року, коносамент NYKSJEDS01460500 від 18.11.2016 року, платіжне доручення №61 від 03.11.2016 року, страховий поліс 1/1/30/2/16/1271 від 16.11.2016, сертифікат про походження товару № від 02.11.2016 року, сертифікати якості, пакувальний лист від 02.11.2016 року, міжнародну автомобільну накладну (CMR) №148 від 02.12.2016 року.

Окрім визначених документів, позивачем додатково було надано до митного органу лист експедитора ТОВ «ОСОБА_1 Логістік» №9 від 05.12.2016 року, виписку з бухгалтерської документації №1492 від 02.12.2016 року, лист №1499 від 12.12.2016 року, прайс-лист від 01.10.2016 року, митна декларація країни відправлення №78824 від 07.11.2016 року, коригування до інвойсу від 01.12.2016 року.

Проте, відповідач не погодився з заявленою позивачем митною вартістю товару та прийняв рішення про коригування вартості товару №807010001/2016/000049/2 від 16.12.2016 року, яким підвищив митну загальну вартість товару до 49500 доларів США (1302217,09 грн. згідно курсу на 16.12.2016 року), з розрахунку 0,2310 доларів США за 1 метр квадратний товару * 214285,71 м2, (або 3,30 доларів США за 1 кг тканини * 15000 кг) та, у звязку з цим, донарахував митних платежів на загальну суму 162652,36 грн., у тому числі: мито 5% - 31279,30 грн., ПДВ 20% - 131373,06 грн.

Також, Харківською митницею ДФС було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/0005547.

З метою прискорення митного оформлення, запобігання додаткових втрат і випуску товару у вільний обіг позивачем 20.12.2016 року було надано нову митну декларацію №807010001/2016/012707, за результатами митного оформлення якої митний орган випустив товар у вільний обіг.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Пунктом 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митним передбачено, що оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Суд зауважує, що фактурною вартістю, відповідно до ч. 18 п. 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як вказує ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Суд звертає увагу, що ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України встановлює правило за яким орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З цього приводу слід вказати, що законом чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відносно посилання відповідача на платіжне доручення №61 від 03.11.2016 року як на не належний документ для підтвердження заявленої митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Відповідно абз. 15 п. 2.1 глави 2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.2008 року №216 платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов'язково має містити реквізити, зокрема, призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави).

Відповідно п. 2.2 глави 2 Положення №216 платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в Іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

З огляду на наведене та аналізу норм Положення №216 суд зазначає, що законодавцем визначено порядок заповнення графи «Призначення платежу», таким чином порушень вимог законодавства з цього питання судом не встановлено.

Щодо ненадання до митного органу проформу-інвойс №1120 від 04.10.2016 року, посилання на який мається у платіжному дорученні №61 від 03.11.2016 року та надання комерційного інвойс №3552 від 02.11.2016 року, яким було передбачено повну оплату протягом 45 днів з моменту виписки коносаменту, суд відмічає наступне.

Інвойс - в міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, по якій вони будуть поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Виписка інвойсу свідчить про те, що у покупця з'являється обов'язок оплати товару відповідно до вказаних умов.

Не надання відповідачу рахунку-проформи (проформи-інвойсу) обґрунтовується приписами п. 3 ч. 2 ст. 53 МКУ, відповідно яких підтвердженням митної вартість товарів під час митного оформлення є, зокрема, або рахунок-фактура (інвойс), який і було надано позивачем, або рахунок-проформа, якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу, у звязку з чим вимоги відповідача про витребування такого документу у позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Щодо оплати товару саме на умовах 100% передплати свідчить не лише лист постачальника позивача від 01.12.2016 року про коригування комерційного інвойсу №3552 від 02.11.2016 року в частині умов оплати, де слід вважати вірним 100% передплату, а й, як вже зазначав суд, специфікація №1 від 03.10.2016 року до договору №229 від 03.10.2016 року із зазначенням ідентичних умов оплати 100% передплата.

Щодо твердження відповідача стосовно надання позивачем під час митного оформлення комерційних та транспортних документів, в яких відсутні печатки, підписи уповноважених осіб, відмітки митних органів іноземних держав, які повинні проставлятися при перетині митного кордону у передбачених міжнародними угодами випадках, відсутні відмітки офіційних органів країни експортеру не відповідають фактичним даним, адже такі комерційні документи, як страховий поліс, комерційний інвойс, сертифікати якості та пакувальний лист мають всі необхідні реквізити, підписи та печатки.

Що стосується сертифікату походження за №, який не має підписів та печаток, то суд погоджується з позивачем, що вказаний факт пояснюється внутрішніми правилами оформлення відповідних документів країною експортером Королівством Саудівської Аравії, відповідно яких сертифікат походження оформлюється в електронному вигляді та має QR-код, при скануванні якого зацікавлена особа може переглянути вказаний документ в оригіналі на офіційному сайті Міністерства Комерції та Інвестицій Королівства Саудівської Аравії.

Щодо надання відповідачу митної декларації Королівства Саудівської Аравії на арабській мові без перекладу, внаслідок чого, у тому числі, митний орган був позбавлений можливості дійти висновку про усунення позивачем розбіжностей, що призвело, як вважає відповідач, до обґрунтованого сумніву в обєктивності митної вартості товару, заявленої позивачем у митній декларації, останній зазначає про відсутність жодних порушень вимог законодавства по вказаному факту суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно приписів ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про засади державної мовної політики» держава сприяє розвитку багатомовності, вивченню мов міжнародного спілкування, насамперед тих, які є офіційними мовами Організації Об'єднаних Націй, ЮНЕСКО та інших міжнародних організацій.

Однією з пяти офіційних мов Організації Об'єднаних Націй є арабська, у звязку з чим надання позивачем документів до митного органу на арабській мові здійснювалося у межах правил, встановлених Митним кодексом України.

Щодо встановлення розбіжності рівня митної вартості товарів, заявленої декларантом, рівню митної вартості товарів, що вже оформлені у митному відношенні та відомості про який містяться в ЄАІС ДМСУ суд вказує на таке.

Правомірність використання митним органом бази даних ЄАІС ДМСУ при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості визначено статтями 31, 33, 362 і 363 Митного кодексу України та наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року №689, яким затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які передбачають, що митний контроль здійснюється з використанням інформаційних технологій та інформаційних ресурсів митних органів, що включають в себе електронні дані про результати митного контролю та митного оформлення товарів.

Відповідно приписів ст. 362 МКУ аналіз ризику - це систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

До об'єктів аналізу ризику належать: характеристики товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України; характер зовнішньоекономічної операції; характеристика суб'єктів, що беруть участь у зовнішньоекономічній операції.

Відповідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 55 МКУ прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Частиною четвертою статті 60 МК України передбачено, що ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

З огляду на вимоги законодавства суд приходить до висновку, що співставність зовнішньоекономічної операції, що здійснена позивачем, з операцією митної декларації за якою здійснювалося коригування (807110000/2016/014484 від 05.11.2016 року) має проводитися не лише за збігом у часі імпорту оцінюваних товарів, а й таких критеріїв, як умови поставок, умов та порядку здійснення розрахунків, країни постачальника, обєму партій товару, віддаленість постачальників від порту відправлення тощо, адже вказані складові є суттєвими при формуванні ціни товару.

Так, з аналізу наданих до суду документів вбачається, що умови та предмет зовнішньоекономічної операції позивача жодним чином не можуть бути співставлені з умовами та предметом зовнішньоекономічної операції митної декларації за якою здійснювалося коригування (807110000/2016/014484 від 05.11.2016 року), адже :

- постачальник позивача - United Accredited Company є одним із найбільших на Близькому Сході заводом по виробництву гнучкої упаковки та тканої тканини, проте як у співставній операції - постачальник (SEHA KOLTUK SAN.TIC.LTD.STI) є виробником меблів;

- суттєво відрізняються обєм (кількість) імпортованого товару (15000 кг та 20 кг), країна постачання (Королівство Саудівська Аравія і Туреччина), умови поставки товару (CIFОдесса та CPTХарків), метод визначення митної вартості товару (Основний - за ціною договору (контракту) та Резервний метод);

- відрізняються договори за кодом класифікатору документів Розділ 4 "Договори та інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами" позивач здійснює митне оформлення товару, імпортованого за договором з його виробником (код документу 4104) на підтвердження чого були надані сертифікати якості на продукцію та сертифікат походження товару, виданий уповноваженою організацією, натомість за декларацією №807110000/2016/014484 від 05.11.2016 року товар імпортувався за договором не з його виробником (код документу 4100).

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятих Харківською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2 від 16.12.2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/00055

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс" до Харківської митниці ДФС про скасування рішення відмовити.

Скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2 від 16.12.2016 року.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/00055 Харківської митниці ДФС .

Стягнути з Харківської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс" сплачений судовий збір у сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 27 квітня 2017 року.

Суддя (підпис) Спірідонов М.О.

З оригіналом згідно.

Оригінал знаходиться в матеріалах справи.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя