Справа № 697/76/17
Суддя: Льон О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/76/17
провадження № 2-а/697/27/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2017 р. м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді - Льон О.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів, Черкаської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобовязання відновити виплати індексації пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в подальшому адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він з вересня 1985 року по даний час перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду в Черкаській області як ветеран органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб та деяких інших осіб». Відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 його пенсія індексувалася як непрацюючому пенсіонеру і її загальний розмір разом з надбавками, доплатами та індексацією складав 2015,56 грн.. В червні 2016 року тимчасово працевлаштувався на період відпустки сторожа до Канівського ДНЗ № 4 «Білочка», де згідно табелю обліку робочого часу він перебував у трудових відносинах з закладом з 11.06.2016 по 11.07.2016 та відпрацював 13 змін, що в погодинному обчисленні складало 174 год. Відповідно до розрахунку норми тривалості робочого часу на 2016 рік, викладеного в листі Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 № 10848/0/14-15/13 тривалість робочого часу на червень 2016 року встановлена у 159 годин, а в липні 168 год.. Таким чином у порівнянні з встановленою тривалістю робочого часу за липень місяць 2016 року перевищення кількості відпрацьованих годин складає 6 год., що відноситься до виду надурочних робіт для їх оплати згідно запровадженого підсумкового обліку робочого часу. В серпні 2016 року він отримав листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області від 19.08.2016 про припинення виплати індексації пенсії та стягнення з його пенсії 506,63 грн. надмірно виплачених як працюючому пенсіонеру. Таким чином в результаті допущеної відповідачем помилки загальний розмір його пенсії було зменшено з 2015,56 грн. до 1831 грн. та додатково у вересні 2016 року стягнуто було 506,63 грн. як переплату індексації, тому розмір пенсії у вересні склав 1324,37 грн.. Після чого 22.11.2016 він звернувся з заявою про проведення індексації пенсії як непрацюючому пенсіонеру, але отримав листа, в якому йшлося про те, що немає підстав для індексації пенсії, оскільки було встановлено ознаку працюючого пенсіонера на підставі реєстру застрахований осіб у системі загальнообовязкового державного соціального страхування. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки з часу виходу на пенсію з вересня 1985 року і до теперішнього часу він перебував у трудових відносинах з Канівським ДНЗ № 4 «Білочка» строком один місяць. Відповідач, припинивши виплату йому пенсії, знехтував нормами законодавства України, тому він змушений звернуться до суду з адміністративним позовом для захисту свого права від незаконних дій з боку відповідача. Посилаючись на вищезазначене просить суд визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення індексації пенсії та зменшення йому розміру пенсії як працюючому пенсіонеру з 01.06.2016; зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області провести індексацію пенсії йому з 01.06.2016 та виплатити утримані у вересні 2016 року як з працюючого пенсіонера кошти в розмірі 506,63 грн. з урахуванням компенсації втрати частини доходу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 уточнені заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові та додатково пояснили, що дата зарахування ОСОБА_2 на тимчасову роботу згідно наказу ДНЗ «Білочка» № 52-к від 06.06.2016 вказана з «08.06.2016 по 13.07.2016». В той же час відповідно до довідки, виданої Канівським ДНЗ «Білочка» 01.11.2016 № 41 зазначено, що він дійсно працював на посаді сторожа ДНЗ «Білочка» фактично згідно табелю обліку використання робочого часу за червень і липень 2016 з 11.06.2016 та припинив їх виконання 11.07.2016. Враховуючи те, що заробітна плата була нарахована та виплачена за фактично відпрацьований час, тобто з 11.06.2016 по 11.07.2016, то він перебував у фактичних трудових відносинах з Канівським ДНЗ «Білочка» рівно 31 день, тобто час, що не перевищував місячний термін . Повідомлення про те, що йому зменшено розмір пенсії він взагалі не отримував. В загальній сумі відповідачем протиправно було вирахувано з його пенсії як з працюючого пенсіонера 506,63 грн. та зменшено розмір пенсії з 01.06.2016 з 2015,56 грн. до 1831,00 грн..

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, пославшись на обставини, викладені в письмових запереченнях проти позову. Додатково представник відповідача пояснила, що позивач перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Порядок проведення індексації грошових доходів населення, зокрема пенсій, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Згідно з п. 9 Порядку працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується оплата праці. Індексація пенсії проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації. У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи. Після звільнення пенсіонера з роботи обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації пенсії здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення його пенсії. У разі працевлаштування пенсіонера на строк, що не перевищує місяць індексація пенсії провадиться як непрацюючому пенсіонерові. Загальний розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.06.2016 становив 2015,56 грн.. Відповідно до ст. 60 ЗУ № 2262 пенсіонери зобовязані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії. У рази невиконання цього обовязку і одержання у звязку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Факт роботи позивача на посаді сторожа в Канівському дошкільному навчальному закладі № 4 «Білочка» з 08.06.2016 по 13.07.2016 підтверджується довідкою вищевказаного закладу від 01.11.2016 № 41, наказами про призначення від 06.06.2016 № 52 та про звільнення від 11.07.2016. Про працевлаштування ОСОБА_2 Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області стало відомо за даними бази персоніфікованого обліку, оскільки позивач влаштувався на роботу 08.06.2016, права на отримання сум індексації пенсії із зазначенням дати та доплати за проживання на забрудненій території з 01.07.2016 ОСОБА_2 не мав, крім того вчасно не повідомив орган пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії. Отже, за період з 08.06.2016 по 31.08.2016 позивачу надмірно виплачено 506,63 грн., які утримано з пенсії позивача за вересень поточного року відповідно до заяви ОСОБА_2 від 23.08.2016, а тому розмір пенсії становив 1324,37 грн.. Загальний розмір пенсії позивача на даний час становить 1831,00 грн.. Зважаючи не те, що позивач більше місяця працював, підстав для проведення індексації пенсії за вказаний період не було, поновлення виплати зафіксованої індексації після звільнення з роботи Порядком не передбачено.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з вересня 1985 року по даний час перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.7).

Відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 пенсія позивача індексувалася як непрацюючому пенсіонеру і її загальний розмір разом з надбавками, доплатами та індексацією станом на 01.06.2016 складав 2015 грн. 56 коп. (а.с. 59-61).

Як зазначив позивач і не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, загальний розмір пенсії позивача було зменшено з 2015,56 грн. до 1831,00 грн. та додатково у вересні 2016 робу було стягнуто 506,63 грн., як переплату індексації у звязку з чим розмір пенсії становив 1324,37 грн. (1831,00-506,63).

Так, з довідки Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.08.2016 № 7582/03-02, вбачається що за період з 01.06.2016 по 31.08.2016 ОСОБА_2 надмірно виплачено 506,63 грн. (індексація пенсі), оскільки згідно з даними бази персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України ОСОБА_2 з червня 2016 року працює, про що своєчасно не повідомив УПФУ. На підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області утримання надміру виплачених коштів буде проведено з пенсії по 20 % її розміру починаючи з серпня 2016 до повного погашення переплати ( а.с. 19).

З питання повернення утриманих коштів та поновлення виплати індексації пенсії позивач неодноразово звертався до відповідача у серпні, жовтні та листопаді 2016 року (а.с. 19- 22).

З відповіді Головного управління ПФУ в Черкаській області від 05.10.2016 № 491/Д-10 на звернення ОСОБА_2 вбачається, що оскільки він влаштувався на роботу 08.06.2016, права на отримання сум індексації пенсії із зазначеної дати та доплати за проживання на забрудненій території з 01.07.2016 він не мав, тому за період з 08.06.2016 по 31.08.2016 ОСОБА_2 надміру виплачено 506,63 грн. Загальний розмір пенсії тепер становить 1831,00 грн. Надміру виплачені кошти утримано з пенсії ОСОБА_2 за вересень 2016 року відповідно до заяви від 23.08.2016, розмір пенсії до виплати становив 1324,37 грн. ( а.с.20).

Згідно копії трудової книжки позивача (а.с.10-12) вбачається відсутність записів про тимчасову роботу сторожем в Канівському дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №4 «Білочка».

Відповідно до Порядку підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні записи про періоди роботи, трудовий стаж підтверджується довідками, виписками з наказів та іншими документами, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до довідки Канівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №4 «Білочка» від 24.02.2016 за № 15 (а.с.67), яка фактично видана позивачу 24.02.2017 з урахуванням довідки від 19.04.2017 (а.с.84), вбачається, що відповідно до наказів №52-к від 06.06.2016 «Про призначення ОСОБА_2І.» та №83-к від 11.07.2016 «Про звільнення ОСОБА_2І.» ОСОБА_2 тимчасово на час відпустки основного працівника виконував обовязки сторожа ДНЗ №4 «Білочка» з 11.06.2016 по 11.07.2016, на підставі графіка роботи працівників ДНЗ «Білочка» за червень-липень 2016 року та табелю обліку робочого часу працівників ДНЗ «Білочка».

Згідно витягу з табеля обліку використання робочого часу за червень і липень 2016 року, виданого Канівським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №4 «Білочка» від 14.11.2016 за №52 (а.с.26) щодо ОСОБА_2 вбачається, що він фактично приступив до виконання обовязків сторожа Канівського ДНЗ «Білочка» з 11.06.2016 та припинив їх виконання 11.07.2016, відпрацював 13 змін, що в погодинному обчисленні складало 174 год., тому перебував у фактичних трудових відносинах з Канівським ДНЗ «Білочка» 31 день, тобто час, що не перевищував місячний термін.

Відповідно до ст.64 Закону України ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282), індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

За вимогами статті 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі й пенсії.

Згідно статті 4 цього Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, встановленому Постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 року, у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в першу чергу індексуються оплата праці (грошове забезпечення), у разі, коли особа працює, в тому числі працюючим пенсіонерам. Індексація пенсії, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, провадиться після індексації суми оплати праці на підставі довідки підприємства, установи, організації, де працює пенсіонер, в якій зазначається розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексована її сума і сума індексації.

У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Підприємства, установи та організації зобов'язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати органам, які призначають і виплачують пенсію, інформацію про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексовану її суму та суму індексації. На підставі поданої інформації органи, які призначають і виплачують пенсію, здійснюють перерахунок сум індексації пенсій. У разі звільнення пенсіонера з роботи власник або уповноважений ним орган подає відповідну довідку органу, який призначає і виплачує пенсію, для проведення індексації зазначених виплат згідно з цим Порядком.

Статтею 21 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб. Відомості про застрахованих осіб, в тому числі працюючих пенсіонерів, подаються територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями. відповідними підприємствами, установами, організаціями, які виплачують цим особам заробітну плату.

З огляду на викладене, суд вважає, що індексація доходів працюючого пенсіонера проводиться за сумарним принципом в межах прожиткового мінімуму для працюючої особи, відомості щодо якої про заробітну плату та нарахований розмір індексації до УПФУ повинно подавати підприємство (установа) за місцем роботи пенсіонера.

Згідно розрахункових листків, виданих Канівським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №4 «Білочка» по нарахуванню оплати праці ОСОБА_2 (а.с.17) вбачається, що заробітна плата йому була нарахована та виплачена за фактично відпрацьований час, тобто з 11.06.2016 по 11.07.2016, і при цьому індексація оплати праці йому не нарахована та не виплачена.

Отже, судом встановлено, що за спірний період позивачеві не нараховувалась індексація заробітної плати, а сам факт роботи, навіть якщо він не повідомив про це відповідача, не є підставою для ненарахування індексації пенсії чи стягнення нарахованої.

Відповідно до ст.55 Закону України ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Як було встановлено судом, несвоєчасність виплати позивачеві частини доходів сталася саме з вини відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення індексації пенсії та зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії як працюючому пенсіонеру з 01.06.2016. та зобовязання відповідача провести індексацію пенсії позивача з 01.06.2016 та виплатити ОСОБА_2 утримані у вересні 2016 року як з працюючого пенсіонера кошти в розмірі 506,63 грн. з урахуванням компенсації втрати частини доходу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідност.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей аніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, судом враховано, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не надано належних доказів правомірності своїх дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача є неправомірними і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача поновити позивачу виплату індексації пенсії з 01.06.2016 та виплатити позивачу утримані у вересні 2016 року як з працюючого пенсіонера кошти в розмірі 506,63 грн. з урахуванням компенсації втрати частини доходу.

На підставі ч. 1ст.94 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,71,94,159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобовязання відновити виплати індексації пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення індексації пенсії та зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії як працюючому пенсіонеру з 01.06.2016.

Зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області провести індексацію пенсії ОСОБА_2 з 01.06.2016 та виплатити ОСОБА_2 утримані у вересні 2016 року як з працюючого пенсіонера кошти в розмірі 506,63 грн. з урахуванням компенсації втрати частини доходу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений останнім під час розгляду справи у суді в розмірі 640,00 грн..

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Уразі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О . М . Льон