Справа № 2-а-994/09/1527
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2010-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2010 р.Справа № 2-а-994/09/1527

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Позняк В.С.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»,

В С Т А Н О В И Л А :

30.03.2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста ОСОБА_1, в якому просив поновити строк звернення до суду; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2006 року по жовтень місяць 2008 року включно.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивач належить до соціальної групи дітей війни та відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на отримання щомісячного підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак, відповідач, у порушення закону, перерахунок пенсії не здійснив, тому він звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Постановою Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 17.08.2009 року позов задоволено частково.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста ОСОБА_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням 10%, виплачених у 2008 році.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста ОСОБА_1 подало апеляційну скаргу на вищезазначену постанову Суворовського районного суду міста ОСОБА_1, в якій апелянт зазначає, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач має статус: «дитина війни»(в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни»), що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також; у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Зокрема, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивача права на призначення йому підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46).

Законом України від 19 січня 2006 року №3367-VI внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача, що стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Щодо підвищення пенсії дітям війни у 2007 році, судова колегія зазначає наступне.

Так, п.12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з метою приведення окремих норм Законів у відповідність із цим Законом було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Проте рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року положення п.12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з урахуванням ст. 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 152 Конституції України - Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року позивач також не мав права на отримання державної соціальної підтримки, оскільки норма, якою передбачено це право, була зупинена.

У 2007 році право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до вимог ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни»підлягало реалізації у період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року №107-VI підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зазначені зміни згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Судом встановлено, що всупереч рішенням Конституційного суду України відповідачем вказане підвищення позивачу за період з 22.05.2008р. в межах бюджетного року не перераховано і не виплачувалось.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якого - мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений аб.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також, є безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеного підвищення пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Такі доводи апелянта не відповідають як нормам національного законодавства, так і міжнародного, зокрема ч.1 ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, яка є частиною законодавства України, і практиці Європейського Суду з прав людини як джерела права (справи «Качко проти України»(заява №63134/00).

Судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо періоду стягнення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повинен був врахувати, що річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення прав позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалося право на отримання підвищення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи днем звернення позивача до суду за захистом своїх прав та інтересів є 30.03.2009 року, у звязку з чим із врахуванням положень ст. 99 КАС України судова колегія приходить до висновку, що позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до вимог ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку встановленому цим Кодексом.

Судова колегія вважає доводи позивача щодо необізнаності порушення прав, свобод та інтересів не є поважною причиною пропуску строку та приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за 2007 рік задоволенню не підлягають у звязку з пропуском річного строку звернення до суду.

За таких підстав, судова колегія приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм права, судова колегія на підставі п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції.

Крім того, керуючись п. 4 ст. 163, ст. 267 КАС України, суд зобовязує відповідача у двомісячний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі, надати до суду першої інстанції звіт про виконання постанови

Керуючись ст.ст. 99, 100, п. 4 ст. 163, 195, 197; п.2 ч.1 ст. 198; п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 17.08.2009 року змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення в такій редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року.

В задоволені іншої частині позову відмовити».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси у двомісячний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі надати до суду першої інстанції звіт про виконання судового рішення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку в встановлені законом порядку та строки.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький