Справа № 202/2010/17
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/2010/17
Провадження № 2-а/202/120/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, в якому просила суд визнати протиправними дії Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови в призначенні позивачці пенсії за віком та зобовязати відповідача призначити їй пенсію за віком з моменту звернення за її призначенням з 30 листопада 2016 року відповідно до ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, а також забезпечити їй виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач з 21 жовтня 2003 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Самарському районі в м. Дніпропетровську. Пенсію їй призначено згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати та набула страхового стажу більше 24 місяців. 22 квітня 2016 року їй виповнилося 57 років та 6 місяців, тому вона звернулась до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про призначення їй пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про перерахунок пенсії. Однак, своїм листом від 19 грудня 2016 року відповідач відмовив позивачці у задоволенні її вимог, посилаючись на той факт, що ОСОБА_1 вже призначена пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Разом з тим, такі дії відповідача є неправомірними, оскільки Лівобережним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі не враховано, що станом на день призначення пенсії, а саме 21 жовтня 2003 року, позивачці виповнилось 45 років, тому пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» їй призначити було неможливо. Крім того, Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» набрав чинності лише з 01.01.2004 року. Вважає, що позивачці призначена пільгова пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок виплати пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивачка звернулася вперше. З цих підстав вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права на призначення пенсії за віком.

Ухвалою судді від 22 березня 2017 року у даній справі було відкрито скорочене провадження та у відповідності із вимогами ч.3 ст.183-2 КАС України відповідач 13 квітня 2017 року надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень зазначив, що ОСОБА_1 призначена пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Статтею 6 Закону «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку. Позивачка, скориставшись своїм правом на отримання відповідного пенсійного забезпечення, не має права на нове (первинне) призначення пенсійного забезпечення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, встановив факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21 жовтня 2003 року позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, яке реорганізоване в Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

22 квітня 2016 року позивачка набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) у звязку із досягненням пенсійного віку, а саме 57 років 6 місяців.

30 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013- 2015 роки.

Листом від 19.12.2016 року № М64/04/14 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки ОСОБА_1 вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком № 1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII. Особи, які мають одночасно право на різні види пенсій, призначається один з усіх видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон України №1058-ІV), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 вищезазначеного Закону передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 ст.10 Закону України №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Так, відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788- XII (далі - Закону України №1788- XII) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників , затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2003 року позивачці було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до п. «а» ст.13 Закону України №1788- XII.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №1058-ІV (в редакції чинній на момент звернення позивачки з заявою про призначення пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 57 років 6 місяців (для жінок, які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року) та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Однак, суд враховує, що позивачці було призначено пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV ОСОБА_1 звернулася вперше.

Тобто, в цьому випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача були відсутні підстави для відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначенням пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14).

Крім того, суд враховує, що після призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивачка продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Вказане безумовно свідчить на користь права особи при переході вперше на пенсію згідно Закону №1058 на перерахунок розміру пенсії з урахуванням показників середньої заробітної плати по Україні за попередні роки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії необхідно задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 1,2, 10, 26, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 7-11, 17-19, 71, 99, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні три роки (2013, 2014, 2015 р.), що передують року звернення з заявою про призначенням пенсії за віком.

Зобовязати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі призначити та забезпечити виплату ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення за її призначенням 30 листопада 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначенням пенсії за віком, із урахуванням фактично отриманих сум.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волошин Є.В.