Справа № 808/510/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року 10 год 48 хв.Справа № 808/510/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання: Стратулат С.В.

за участю:

представники позивача: Світличний О.Ю., довіреність від 23.02.2017, Хільченко С.С., довіреність від 23.03.2017

представника відповідача: Юлдашев А.А., довіреність від 20.03.2017 № 09-94/2

представника третьої особи Сапсай А.П., довіреність від 08.12.2016 № 182-ЮДПІ

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Азов-2000» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал банк» про визнання протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Азов-2000» (далі іменується - позивач) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі іменується - відповідач), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал банк», в якому позивач, з урахуванням заяви від 23.03.2017, просить суд визнати протиправним рішення відповідача, оформлене листом №1761-2-034 від 15.02.2017 щодо відмови у задоволенні клопотання про повернення виконавчого документа стягувачу.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження ВП №51242807 про звернення стягнення на майно Публічного акціонерного товариства «Азов-2000». Позивач вказує, що, 03.02.2017 звернувся до відповідача з клопотанням щодо повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ч. 6 ст. 15 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей» передбачено, що дитячий заклад оздоровлення та відпочинку не може бути об'єктом звернення стягнення за борговими зобов'язаннями. Відповідач листом №1761-2-034 від 15.02.2017 року відмовив у задоволенні клопотання. Позивач вважає таку відмову неправомірною, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання прибули представники позивача, які позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

У судове засідання прибув представник відповідача Юлдашев А.А., який проти позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов від 23.03.2017 №4674-2-034 (вх. №8726 від 23.03.2017). Зокрема, вказує, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження №51242807, боржником у якому є Публічне акціонерне товариство «Азов-2000». Зазначає, що Закон України «Про оздоровлення та відпочинок дітей», на який посилається позивач, набрав чинності 01.01.2009, тобто після укладення договору іпотеки нерухомого майна від 08.09.2008, предметом якого був Дитячий заміський заклад оздоровлення та відпочинку «Одісей». У зв'язку з цим, обмеження щодо звернення стягнення на таке майно та заборона передачі у заставу були відсутні. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити.

Крім того, у вказаних запереченнях представник відповідача просить суд закрити провадження у справі, посилаючись на те, що Запорізьким окружним адміністративним судом винесено рішення у справі № 808/1956/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Азов-2000» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області третя особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про зобов'язання вчинити певні дії.

Оскільки у судовому засіданні представником відповідача клопотання про закриття провадження не оголошувалось, представник відповідача на його задоволенні не наполягав, судом не вирішувалось питання про закриття провадження у справі 808/510/17.

У судове засідання також прибув представник третьої особи, який проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях від 10.04.2017 вих. № 522-юд. Зокрема зазначає, що листом № 1761-2034 від 15.02.2017 відповідач не відмовив позивачу у задоволенні клопотання, а вказав про наявність колізії окремих норм законодавства. Посилання позивача на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.03.2017 у справі № 908/4017/13 третя особа вважає необґрунтованими, оскільки в даний час реалізація предмета іпотеки у зведеному виконавчому провадження № 51242807 не є можливою в силу зупинення іншим судом реалізації, а не визнання її неможливою в силу закону. Вказує, що вимога позивача є незаконною та не може бути задоволена. Зазначає також, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду вже перебувала справа № 808/1956/16 за участю тих же сторін, з подібним предметом розгляду. Враховуючи викладене, просить відмовити у позові.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується - КАС України), вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 12.04.2017.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження №51242807 з виконання:

- виконавчого напису №1621 виданого 21.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. про звернення стягнення на предмет іпотеки Дитячий заміський заклад оздоровлення та відпочинку "Одісей" загальною площею 3976,7 кв.м., що знаходиться з адресою смт. Кирилівка вул. Коса Пересип, 114, та належить ПАТ "Азов-2000" в рахунок погашення перед ПАТ "Універсал Банк" боргу 2658771,03 грн.;

- наказу №908/4017/13 виданого 27.07.2015 господарським судом Запорізької області про звернення стягнення на предмет іпотеки - Дитячий заміський заклад оздоровлення та відпочинку «Одіссей», загальною площею 3976,7 кв.м., який знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип (Коса «Пересип»), 114 та належить ПАТ «Азов-2000» на праві власності, для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк» на загальну суму 6427042,54 грн.;

- постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, видана 04.05.2016 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення з ПАТ «Азов-2000» на користь держави виконавчого збору у розмірі 642704,25 грн.

14.12.2016 постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника №51242807 описано та накладено арешт на нерухоме майно позивача, а саме: Дитячий заміський заклад оздоровлення та відпочинку "Одіссей", загальною площею 3976,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт.Кирилівка, вул.Коса Пересип, 114.

03.02.2017 позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції з клопотанням щодо повернення виконавчого документа стягувачу.

15.02.2017 у відповідь на клопотання, в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. за вих. №1761-2-034 направлено лист, у якому зазначено, що існує правова колізія, оскільки державний виконавець зобов'язаний виконувати документ у спосіб та порядок, визначений судовим рішенням, а тому питання слід вирішувати у судовому порядку для приведення чинних рішень у відповідності до чинного законодавства, які приймались до набуття законної сили Законом України «Про оздоровлення та відпочинок дітей».

Не погоджуючись з вищезазначеними доводами відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно частини першої статті 14 Закону України "Про виконавче провадження", учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частинами першою та другою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Згідно із частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей», від 04.09.2008 № 375-VI (далі - Закон № 375-VI), дитячий заклад оздоровлення та відпочинку - постійно або тимчасово діючий, спеціально організований або пристосований заклад, призначений для оздоровлення, відпочинку, розвитку дітей, що має визначене місце розташування, матеріально-технічну базу, кадрове забезпечення та технології для надання послуг з оздоровлення та відпочинку дітей відповідно до державних соціальних стандартів надання послуг з оздоровлення та відпочинку.

Формою державного контролю є державна атестація дитячого закладу оздоровлення та відпочинку, яка проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За результатами атестації закладу присвоюється вища, перша, друга або третя категорія. Порядок присвоєння категорій визначається Кабінетом Міністрів України.

Як було встановлено з матеріалів справи та пояснень представників позивача, Дитячий заміський заклад оздоровлення та відпочинку «Одісей» пройшов державну атестацію та підтвердив першу категорію відповідно до Свідоцтва про державну атестацію дитячого закладу оздоровлення та відпочинку серія ІІІ-АР №00584 від 12.10.2015 року, а також згідно Довідки Міністерства України у справах сім'ї та молоді внесений до Державного реєстру дитячих закладів оздоровлення та відпочинку за №0073 на підставі протоколу №2 від 29.09.2010 року.

Приписами ч. 6 ст. 15 Закону 375-VI передбачено, що дитячий заклад оздоровлення та відпочинку не може бути об'єктом звернення стягнення за борговими зобов'язаннями, не може передаватися у заставу.

Пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Таким чином, виконавчими документами, які перебувають на виконанні в рамках зведеного виконавчого провадження №51242807 передбачено звернення стягнення на майно Публічного акціонерного товариства "Азов-2000" у вигляді Дитячого заміського закладу оздоровлення та відпочинку «Одісей» загальною площею 3 976,7 кв.м., що суперечить вищенаведеним положенням Закону 375-VI.

Крім того, у судовому засіданні представником відповідача не спростовано факт наявності заборони, встановленої Законом 375-VI.

Суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді клопотання позивача про повернення виконавчого документа стягувачу не враховано вимоги Закону 375-VI.

Посилання відповідача та третьої особи у справі на те, що в даних правовідносинах не підлягає застосуванню частина шоста статті 15 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей», оскільки на час укладання договору іпотеки не існувало жодних обмежень щодо застави нерухомого майна є необґрунтованими, так як предметом даного спору є правомірність рішення суб'єкта владних повноважень, прийнятого на час існування таких обмежень.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Азов-2000" є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, оформлене листом №1761-2-034 від 15.02.2017 щодо відмови у задоволенні клопотання про повернення виконавчого документа стягувачу.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства "Азов-2000" () 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ().

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя М.С. Лазаренко