Справа № 813/481/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року справа № 813/481/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

предстаник відповідача - ОСОБА_2

представник третьої особи 1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представник третьої особи 2 - ОСОБА_5,ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Рясне-Руська сільська рада Львівської області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівська міська рада про визнання неправомірною відмову, зобов'язання вчинити дії,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_7 (далі позивач, ОСОБА_7Л.) до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Львівській області) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Рясне-Руська сільська рада Львівської області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівська міська рада, в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області викладену у листі № Г-16475/0-8371/6-16 від 26 грудня 2016 року щодо надання ОСОБА_7 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.12 га для ведення садівництва на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання про надання дозволу ОСОБА_7 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0.12 га для ведення садівництва на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області для подальшого надання у власність і прийняття за результатами зазначеного розгляду відповідне розпорядження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2016 ОСОБА_7 звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,12га на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області. 26.12.2016 у листі № Г-16475/0-8371/6-16 відповідач надав відповідь позивачу, в якій зазначив, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка знаходиться за межами Яворівського району, у зв'язку з чим позивачу відмовлено у наданні такого дозволу. Однак, на думку позивача, відповідач протиправно відмовив у наданні такого дозволу. Позивач вважає, що нормами Земельного кодексу України не передбачено такої підстави для відмови, а тому відповідач, прийнявши оскаржене рішення, порушив її право як громадянина України на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернулася з позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,12га, яка розташована на території Рясне-Руської сільської ради Львівської області за межами населеного пункту. За наслідками розгляду такого клопотанням відповідно, позивачу надано відмову у наданні такого дозволу, яка викладена у листі № Г-16475/0-8371/6-16 від 26.12.2016. В обґрунтування такої відмови зазначив, що згідно з інформацією наданою відділом Держгеокадастру у Яворівському районі Львівської області, пропонована до відведення ОСОБА_7 земельна ділянка знаходиться на території м. Львова. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ст.ст.12, 122 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад у межах населеного пункту належить до відповідного органу місцевого самоврядування.

Представник відповідача в судовому проти позову заперечив. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Рясне-Руська сільської ради Львівської області позовні вимоги підтримали повністю. Надали письмові пояснення в яких зазначили, що відмова відповідача є необґрунтованою, оскільки не надано відповідних матеріалів, які б підтвердили інформацію, що спірна ділянка знаходиться на території міста Львова. В обґрунтування зазначили, що згідно з діючим проектом, виготовленим у 1978 році та Указу Президії ВРУ РСР від 09.03.1988 №5541-XI пропонована ділянка не включена в межі м. Львова та знаходиться на території Рясне-Руської сільської ради за межами населених пунктів.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівської міської ради проти позову заперечили. Надали письмові пояснення в яких зазначили, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, розташована на території м. Львова, відноситься до земель комунальної власності Львівської міської ради і відповідно п. 8 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не може бути вилучена у територіальної громади і передана іншому суб'єкту права власності без згоди безпосередньої територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу. Додатково зазначили, що відповідно до відкоригованого генерального плану міста Львова, масштабу 1:10000, земельна ділянка, на яку претендує позивач знаходиться в межах багатоповерхової житлової забудови.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представників третіх осіб всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

14.11.2016 ОСОБА_7 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність для ведення садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області. До заяви позивач долучила графічні матеріали із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району від 03.11.2016 про погодження органом місцевого самоврядування надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,12га..

Головне управління Держгеокадастру України у Львівській області листом № Г-16475/0- 8371/6-16 від 26.12.2016 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки зазначена на графічних матеріалах ОСОБА_7 земельна ділянка згідно до інформації наданої відділом Держгеокадастру у Яворівському районі Львівської області знаходиться на території м. Львова

Позивач не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу, звернувся із позовом до суду про визнання її протиправною та зобовязати відповідача вчинити дії.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізовується громадянами, юридичними особами й державою відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Частиною 1 ст. 23 ЗК України визначено, що Землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Відповідно до частини 1 ст. 35 ЗК України земельні ділянки, громадяни України мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні

ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «в» ч. З ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва не більше 0.12 гектара.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу вказаних положень законодавства перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, відповідач є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядкований, а відповідно до п.п. 13 п. 4 Положення розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача про відмову позивачу в наданні дозволу для розроблення проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Виходячи зі змісту ч.7 ст. 118 ЗКУ, початковим етапом надання земельної ділянки у власність громадянам у межах норм безоплатної приватизації є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, дозвіл на розроблення якого приймається відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування (у нашому випадку - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області). При цьому, в абз.1 ч.7 ст. 118 ЗКУ встановлено конкретний і вичерпний перелік підстав для відмови в задоволенні відповідного клопотання громадянина та, відповідно, для ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмовляючи ОСОБА_7 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, ГУ Держгеокадастру у Львівській області у листі від 26.12.16 № № Г-16475/0-8371/6-16 прийшло до висновку про відсутність підстав для надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки, листом відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області від 15.12.2016 № 22-1321-0.1-9271/2-16, надано інформацію та зазначено про те, що земельна ділянка, яка відображена на представленому до клопотання позивача графічному матеріалі, відноситься до земель м.Львова, що не надані у власність або користування в межах м. Львова.

У даному випадку, суд критично оцінює підстави, які покладені в основу прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області рішення, викладеного у листі від 26.12.16 року № Г-16475/0-8371/6-16 про відмову у наданні ОСОБА_7 дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, у звязку з наступним.

У матеріалах справи наявне розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації від 14.04.1997 № 169, яким затверджено проект роздержавлення і приватизації земель селянської спілки «Хлібодар» на території Рясне-Руської сільської ради на площі 1456 га.

Відповідно до наявного у справі Проекту роздержавлення і приватизації земель селянської спілки «Хлібодар» та відповідного картографічного матеріалу - ця територія належить Рясне-Руській сільській раді Яворівського району Львівської області. Вказаним проектом роздержавлення та матеріалами державної статистичної звітності вказується на правовий статус запитуваної земельної ділянки як частини території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району. На цей факт вказує своїм листом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 11.05.2016 №8/14.1-562-16.

Судом досліджено матеріали, які подавались позивачем разом з клопотанням, а саме: викопіювання з планово - картографічних матеріалів (проекту роздержавлення та приватизації) щодо бажаного місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району для ведення садівництва ОСОБА_7Л; Указ Президії Верховної ОСОБА_8 УРСР від 09.03.1988 №5541 «Про розширення меж міста Львова» з додатком; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 30.01.1996 № 144 «Про затвердження проектів формування територій сільських, селищних ОСОБА_8 та встановлення меж селищ міського типу» з додатком; Проекту роздержавлення і приватизації земель СС «Хлібодар» Рясне-Руської сільської ради народних депутатів Яворівського району Львівської області; лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 11.05.2016 №8/14.1-562-16.

Також досліджено матеріали долучені позивачем: індексна кадастрова карта Рясне-Руської сільської ради Яворівського району; рішення Яворівської районної ради; розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації з додатком; державні статистичні звіти (форма 6-зем) Яворівського району станом на 01.01.1995 та 01.01.1999 (розділ І).

Судом досліджено матеріали долучені відповідачем: карта Проекту роздержавлення і приватизації земель СС «Хлібодар» Рясне-Руської сільської ради народних депутатів Яворівського району Львівської області; лист відділу Держгеокадастру у Яворівському районі від 15.12.2016р. № 22-1321-0.1-9271/2-16; лист відділу Держгеокадастру у м.Львові від 24.02.2017р. №22-1323-0.2-599/2-17 з додатком; державні статистичні звіти (форма 6-зем) по м. Львову станом на 01.01.1995, 01.01.1999 і 01.01.2016 та Рясно-Руській сільській раді Яворівського району; рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.02.1998р. № 51 «Про інвентаризацію земель м. Львова».

З наданих позивачем доказів та наданих Рясне-Руською сільською радою Львівської області пояснень вбачається, що розташування земельної ділянки, яку бажав отримати позивач знаходиться на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області. З наданих відповідачем та Львівською міською радою доказів, вбачається, що спірна ділянка відноситься до території м. Львова.

Отже, виходячи з викладеного та аналізуючи вимоги Земельного кодексу України, досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку, що розбіжність та суперечність доказів не дає змоги у повній мірі при розгляді вказаної справи, встановити в межах якої території знаходиться спірна ділянка, тому відповідач відмовив позивачу без вагомих обґрунтувань, з посиланням на лист відділу Держгеокадастру у Яворівському районі від 15.12.2016 № 22-1321-0.1-9271/2-16.

Крім того, суд звертає увагу, що до повноважень адміністративного суду відноситься визначення порядку захисту порушеного права, проте суд не може перебирати на себе функції інших органів, зокрема щодо встановлення (зміна) меж населеного пункту.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, а саме визнати протиправною відмову відповідача у наданні ОСОБА_7 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.12 га для ведення садівництва на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Окрім того, оскільки, порушуються права позивача щодо законного, повного та обєктивного розгляду його клопотання, суд вважає підставними вимоги позивача про зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу ОСОБА_7 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0.12 га для ведення садівництва на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області для подальшого надання у власність і прийняття за результатами зазначеного розгляду відповідного розпорядження.

Згідно з ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області викладену у листі № Г-16475/0-8371/6-16 від 26 грудня 2016 року щодо надання ОСОБА_7 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.12 га для ведення садівництва на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання про надання дозволу ОСОБА_7 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0.12 га для ведення садівництва на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області для подальшого надання у власність і прийняття за результатами зазначеного розгляду відповідне розпорядження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.04.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський