Справа № 820/200/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 квітня 2017 р. № 820/200/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Вождаєвій М.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №1 до Харківської міської ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить суд визнати протиправною відмову Харківської міської ради у наданні інформації та можливості ознайомлення з документами на запит місцевої прокуратури №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р. та зобов'язати Харківську міську раду виконати запит місцевої прокуратури за №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р., зобов'язати Харківську міську раду надати інформацію про відчуження пансіонату Комунальник у селі Зарічне Вовчанського району Харківської області на користь ТОВ Український зодчий та надати можливість ознайомитись з іншою документацією з наведеного питання та зробити фотокопії останньої.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова Харківської міської ради у наданні інформації та можливості ознайомлення з документами на запит місцевої прокуратури №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р. є протиправною, у звязку з чим для захисту інтересів держави необхідно зобовязати відповідача виконати запит та надати запитувану у ньому інформацію.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Прокуратурою Харківської області з публікації від 13.11.2016 року на Інтернет-порталі «Dеро-Харків» встановлено, що у жовтні 2016 р. Харківською міською радою на користь ТОВ «Український зодчий» відчужено обєкт комунальної власності пансіонат «Комунальник» у с. Зарічне, Вовчанського району за 2, 5 млн. грн.

У звязку з чим, листом від 14.11.2016 року №05/1-1167 вих. 16 Прокуратура Харківської області просила керівника Харківської місцевої прокуратури №1 вивчити питання щодо законності продажу вказаного обєкту комунальної власності ТОВ «Український зодчий» та, за наявності підстав, вжити заходів прокурорського реагування.

На виконання доручення керівником Харківської місцевої прокуратури №1 на адресу Харківського міського голови та начальника управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради надіслано лист від 18.11.2016 року №04-28-12248 вих. 16 з проханням надання інформації про відчуження пансіонату «Комунальник» у с. Зарічне, Вовчанського району на користь ТОВ «Український зодчий»(а.с.13).

Як встановлено судом, начальником управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради визначено виконавця запиту - юридичний департамент Харківської міської ради, про що повідомлено позивача листом від 23.11.2016 року №19763(а.с.14).

У свою чергу, юридичним департаментом розглянуто звернення керівника Харківської місцевої прокуратури №1 та листом від 29.11.2016 року №10186/9-16 запропоновано повідомити Харківського міського голову про звернення прокурора до суду для підтвердження підстав для представництва із наданням копій документів, на яких ґрунтуються висновки прокурора про порушення інтересів Харківської міської ради(а.с.16-17).

Не погоджуючись з відмовою Харківської міської ради у наданні інформації та можливості ознайомлення з документами на запит №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р., позивач звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Статтею 2 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на прокуратуру покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З метою реалізації своїх функцій прокуратура здійснює міжнародне співробітництво.

На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Суд зазначає, що звертаючись до суду позивач посилається на ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При цьому, суд зазначає, що ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності субєкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих субєктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Відповідно до наданих представником відповідача пояснень, Харківська міська рада не зверталась до органів прокуратури щодо здійснення представництва у суді з питання, яке було порушено у запиті Харківської місцевої прокуратури №1 від 18.11.2016 р. № 04-28-12248вих-16.

Щодо посилання позивача на наказ Генерального прокурора України від 28.05.2015 р. №6гн «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень», суд зазначає наступне.

Вказаний вище наказ Генерального прокурора України прийнятий 28.05.2015 р. на виконання ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789 XII, яка регулює повноваження Генерального прокурора України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» №1789XII Генеральний прокурор України відповідно до законів України видає обовязкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Суд звертає увагу, що наказ Генерального прокурора України від 28.05.2015 р. №6гн не зареєстрований у Міністерстві юстиції України, а тому не є нормативно-правовим актом у розумінні Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. №73, тобто має лише інформаційний характер.

Крім того, Законом України «Про прокуратуру», який вступив у законну силу 15.07.2015 р., скасовано ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» за винятком п. 8 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» про відсутність у прокурора права на звернення з таким позовом до суду.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобовязаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Приписами ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Рішенням Харківської міської ради XIV сесії V скликання №121/07 від 04.07.2007 р. затверджений Статут територіальної громади міста Харкова.

Згідно зі ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

За змістом ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 145 Конституції України встановлено, що права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Су вважає за необхідне вказати, що старшим слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області подано до Київського районного суду м. Харкова клопотання, яке погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №2, про надання тимчасового доступу до речей та документів з можливістю наступного вилучення копій матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості, а саме пансіонат «Комунальник», розташованого за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне (попередня назва Петрівське), яка знаходиться у володінні Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Харківської області, за адресою: м. Харків, вул. Квітки Основяненко, 7.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року (справа №640/2676/17) клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області по кримінальному провадженню №0000002 від « 04» січня 2017 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів - задоволено.

Зобовязано уповноважену особу Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Харківської області надати старшому слідчому Київського ВП ГУНП в Харківській області право тимчасового доступу до документів, а саме до: матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості, а саме пансіонат «Комунальник», розташованого за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне (попередня назва Петрівське).

Дозволено старшому слідчому Київського ВП ГУНП в Харківській області право тимчасового доступу до речей і документів, що знаходяться у володінні Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Харківської області, а саме до: матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості, а саме пансіонат «Комунальник», розташованого за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне (попередня назва Петрівське), з можливістю здійснення копіювання та вилучення копій.

З огляду на зміст ухвали Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року та запиту Харківської місцевої прокуратури №1 від 18.11.2016 р. №04-28-12248 вих-16, суд зазначає, що в ухвалі та запиті йдеться про один і той же обєкт нерухомості, а саме пансіонат «Комунальник», розташований за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне.

Таким чином, судом встановлено, що іншою прокуратурою - Харківською місцевою прокуратурою №2 в порядку КПК України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальній справі, в рамках якої слідчому надано тимчасовий доступ до тих документів, право на доступ до яких є предметом даної адміністративної справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №1 до Харківської міської ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 19 квітня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.