Справа № 812/1364/16
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року справа № 812/1364/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 812/1364/16 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, треті особи - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 про визнання незаконним наказу та зобов'язання надати дозвіл на виготовлення відповідної землевпорядної документації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, треті особи - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, в якому просили: визнати незаконним наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29 лютого 2016 року № 10 "Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги за рахунок коштів виконавців земельних торгів"; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області надати дозвіл на виготовлення відповідної землевпорядної документації, а саме: дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Просторівській сільській раді Білокуракинського району Луганської області згідно норм діючого законодавства.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 812/1364/16 позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути клопотання від громадян ОСОБА_3 (заява від 05 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_2 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_4 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_5 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_6 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_7 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_8 (заява від 05 лютого 2016 року б/н) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га ріллі із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Просторівській сільській раді Білокуракинського району Луганської області згідно норм діючого законодавства та прийняти відповідне рішення, передбачене першим реченням частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

З 10 по 16 лютого 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшли клопотання від громадян ОСОБА_3 (заява від 05 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_2 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_4 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_5 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_6 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_7 (заява від 08 лютого 2016 року б/н), ОСОБА_8 (заява від 05 лютого 2016 року б/н) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га рілля із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Просторівській сільській раді Білокуракинського району Луганської області. До вказаних заяв додані копії сторінок паспорту та ідентифікаційного коду заявників, а також схема бажаного місця розташування земельної ділянки (том 1, арк. справи 19-25, 47-59; том 2, арк. справи 17-30).

Також, 25 лютого 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від Відділу Держгеокадастру у Білокуракинському районі Луганської області надійшло клопотання від 24 лютого 2016 року № 22-28-99.1-363/16-16 про включення земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Просторівській сільській раді Білокуракинського району Луганської області, орієнтовною площею 65,0715 га, кадастровий номер НОМЕР_1, до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами (том 2, арк. справи 34-35).

Розглянувши клопотання Відділу Держгеокадастру у Білокуракинському районі Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області відповідно до статей 15-1, 22, 122, 135-139 Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій" видало оскаржуваний наказ від 29 лютого 2016 року № 10 "Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги за рахунок коштів виконавців земельних торгів", яким, серед іншого, додатково включило земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Просторівській сільській раді Білокуракинського району Луганської області, орієнтовною площею 65,0715 га, кадастровий номер НОМЕР_1, до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги (том 1, арк. справи 244-249).

Листами від 04 березня 2016 року № ДС-ДС-С-180/0-102/21-16, № ДС-ДС-К-159/0-103/21-16, № ДС-ДС-Щ-141/0-101/21-16, № ДС-ДС-В-202/0-99/21-16, № ДС-ДС-Ш-140/0-100/21-16, № ДС-ДС-Л-160/0-104/21-16, № ДС-ДС-П-161/0-105/21-16 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області на клопотання позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою надало відповідь, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29 лютого 2016 року № 10 зазначені в заявах земельні ділянки перебувають у складі земельної ділянки, включеної до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги. Також, зазначеними листами позивачам було роз'яснено їх право прийняти участь у торгах на загальних підставах, отримавши інформацію про дату та час проведення земельних торгів на офіційному веб-сайті Держгеокадастру (том 1, арк. справи 40-46).

Оцінюючи законність оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29 лютого 2016 року № 10 "Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги за рахунок коштів виконавців земельних торгів", судова колегія виходить з такого.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення, а також установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються (абзац третій пункту 1, пункт 5 постанови).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з підпунктом 31 пункту 4 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) наділена повноваженнями розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із пунктами 7, 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінрегіону і Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Підпунктом 12 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року № 14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, та території Луганської області (том 2, арк. справи 6-16).

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно із частиною першою статті 134 Земельного кодексу України (тут і надалі посилання на норми Земельного кодексу України наводяться в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 134 Земельного кодексу України, зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Відповідно до частин першої, другої статті 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, або державний виконавець у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів (абзац другий частини третьої статті 135 Земельного кодексу України).

Питання добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовки лотів для продажу на земельних торгах врегульовані в статті 136 Земельного кодексу України.

Згідно із частиною першою статті 136 Земельного кодексу України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови (частина 2 статті 136 Земельного кодексу України).

З аналізу зазначеної норми права слідує, що звернення фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва не є перешкодою для включення таких земельних ділянок у перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Відповідно до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З огляду на вищевказану норму земельного законодавства, право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним, а може обмежуватись загальними правилами земельного законодавства, зокрема частиною третьою статті 136 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29 лютого 2016 року № 10 "Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги за рахунок коштів виконавців земельних торгів" є законним та не підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надати дозвіл на виготовлення відповідної землевпорядної документації, а саме: дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Просторівській сільській раді Білокуракинського району Луганської області згідно норм діючого законодавства, то суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно із частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (перше речення частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України).

Імперативність зазначених норм полягає в тому, що таке клопотання має бути розглянуто органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в місячний термін та за наслідками такого розгляду має бути прийняте одне із обов'язкових рішень - про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивована відмова у його наданні.

Як вбачається з листів Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 04 березня 2016 року № ДС-ДС-С-180/0-102/21-16, № ДС-ДС-К-159/0-103/21-16, № ДС-ДС-Щ-141/0-101/21-16, № ДС-ДС-В-202/0-99/21-16, № ДС-ДС-Ш-140/0-100/21-16, № ДС-ДС-Л-160/0-104/21-16, № ДС-ДС-П-161/0-105/21-16, заяви позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по суті не розглянуті відповідачем, оскільки ані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ані вмотивованої відмови у його наданні позивачам не надано.

Вказані листи носять інформаційний характер та роз'яснюють можливість прийняття участі в земельних торгах.

Приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися уповноваженим органом у формі рішення. Чинне законодавство не наділяє орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність в межах своїх повноважень приймати рішення у формі інформаційних листів.

Суд першої інстанції вірно послався на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13 та згідно зі ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою досі належним чином не розглянуто відповідачем, оскільки на час розгляду справи у суді позивачам не надано ані дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ані вмотивовані відмови у його наданні, як то регламентовано частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Згідно правової позиції, яка викладена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 24 січня 2006 року за результатами перегляду за винятковими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 17 серпня 2005 року у справі № 9/175-04 за позовом АКБ "Мрія" до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки, звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Правову позицію щодо можливості обрання самим судом іншого способу захисту порушеного права позивача, у разі, якщо позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, підтримано Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України і у постанові від 20 квітня 2010 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", приватної фірми "Орнатус" про зобов'язання вчинити певні дії. Зокрема, в зазначеній постанові Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що суд, пославшись на обрання позивачем неправильного способу захисту публічних інтересів держави, не врахував, що правила частини 3 статті 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Для повного захисту прав та інтересів позивачів, про захист яких вони просять, суд першої інстанції вірно у відповідності із частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийшов за межі позовних вимог, зобов'язав Головне управління Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути клопотання позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га ріллі із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Просторівській сільській раді Білокуракинського району Луганської області згідно норм діючого законодавства та прийняти відповідне рішення, передбачене першим реченням частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивачів на час розгляду адміністративної справи відповідає об'єкту порушеного права і, на думку колегії суддів, у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 812/1364/16 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 812/1364/16 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

Г.М. Міронова