Справа № 150/77/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 150/77/17

Головуючий у 1-й інстанції: Цимбалюк Л.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

25 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

секретар судового засідання: Гіюк Д.М.

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Гриньової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького районного суду Вінницької області із позовом до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з наступних підстав.

Встановлено, що 26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки він працював на посаді газозварника, яка дає право на даний вид пенсії.

Рішенням №2 комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення при Шаргородському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області від 19.01.2017 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, у зв'язку із відсутністю необхідного стажу (12 років і 6 місяців) за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні належні та достатні підстави для зарахування до спеціального стажу роботи ОСОБА_2 періоду його роботи газозварником з 04.10.1985 року по 24.03.2005 року, а не проведення атестації не може бути підставою для не включення зазначеного періоду роботи позивача до пільгового стажу.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою Ради Міністрів РСР від 22 серпня 1956 року № 1175 затверджено Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 3 якого визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Професія газозварювальник дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, адже містяться в розділі ХХХІІ «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956, та в розділі ХХХІІІ Списку N 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.94 року № 162, яка дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі ХХХІІІ «Загальні професії» (у всіх галузях господарства) передбачені газозварники.

Відповідно до частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно із записами в трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, виданої 17.07.1981 року, позивач працював в ПМК-5 «Вінницького облміжколгоспбуду»: з 25.02.1983 року слюсарем-сантехніком згідно наказу №1/25 від 25.02.1983 року; 17.09.1984 року присвоєно кваліфікацію слюсара-сантехніка 3 розряду згідно наказу №1/131 від 17.09.1984 року; 04.10.1985 року присвоєно суміжну професію газозварника 4 розряду згідно наказу №1/163а від 04.10.1985 року; 01.11.1987 року присвоєно 4 розряд газозварника згідно наказу №108-К від 26.10.1987 року; 13.10.1992 року присвоєно кваліфікацію газозварника 5 розряду згідно наказу №561 від 13.10.1992 року; 24.03.2005 року звільнено за власним бажанням.

10.12.2002 року у трудову книжку позивача внесено зміни про те, що запис №5 від запис від 04.10.1985 року вважати недійсним та про переведення ОСОБА_2 з 04.10.1985 року газозварником 4 розряду у зв'язку із присвоєнням кваліфікації газозварника 4 розряду.

При цьому, згідно довідки №10 від 14.11.2016року, виданої ТОВ «Вінницька СПМК-67», позивач 04.10.1985 року освоїв суміжну професію газозварника 4 розряду, однак інформації про призначення позивача на посаду газозварника 4 розряду та його роботу на цій посаді дана довідка не містить.

Крім того, актом зустрічної звірки, проведеної УПФУ в м.Вінниці, також не підтверджено факт призначення та роботи позивача на посаді газозварника 4 розряду. В акті зазначено також, що у відомостях по зарплаті з 1983 по 1990 рік ОСОБА_2 рахувався як слюсар-сантехнік, тільки у відомостях за 1991 рік записаний як газозварник 4 розряду, доплата за шкідливість не зазначена.

Таким чином, наведеними доказами спростовується факт роботи позивача на посаді газозварника 4 розряду з 1985 року.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі № 21-519а14.

Згідно довідки ТОВ «Вінницька СПМК-67» атестація робочих місць з 1992 року в СПМК-67 (Спеціалізована Пересувна Механізована Колона №67) Вінницького обласного об'єднання по агропромисловому будівництву «Вінницяоблагробуд» не проводилась. При цьому в ході розгляду справи позивачем не надано документів, які б свідчили про виконання позивачем шкідливих робіт, що містяться у Списку №2.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що відмова управління ПФУ зарахувати зазначений період роботи позивача до пільгового стажу за Списком №2 є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити.

Постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 квітня 2017 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.