Справа № 2-а-1563/09/1421
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2010 р.Справа № 2-а-1563/09/1421

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Головуючий І інстанції суддя Янцова О.А. Категорія № 2.31.3

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Бойка А.В. та Кравця О.О.,

при секретарі Руденко І.Ю.,

розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження у звязку з неявкою сторін в судове засідання апеляційну скаргу начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок розміру державної допомоги по догляду за дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у здійснені перерахунку грошової допомоги за період з липня 2007 року по грудень 2007 року та з січня 2008 року по грудень 2008 року, а також зобовязання здійснити перерахунок названої допомоги за вказаний період та стягнути на її користь недоплачену щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 6572 грн. 96 коп..

В обґрунтування позову зазначалося, що позивач на підставі ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Однак відповідач проводив виплату названої допомоги в значно меншому розмірі, що суперечить Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області щодо відмови у перерахунку державної допомоги. Зобовязано відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості по виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 607 грн. 96 коп. за період з 06 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року. В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, начальник УПСЗН виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом порушено норми матеріального права, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції із винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20 травня 2007 року народила дочку ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 червня 2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Первомайська Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області.

З серпня 2007 року позивач знаходиться на обліку в УПСЗН виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на одержання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з 06 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі, встановленому ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції до 28 грудня 2007 року).

Однак при задоволенні вимог ОСОБА_1 за вказаний період судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема положення ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріалами справи встановлено, що за захистом порушеного відповідачем права на отримання названої допомоги за 2007 рік ОСОБА_1 звернулась лише 25 лютого 2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу (у вказаній вище редакції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, в запереченнях на позовну заяву представник відповідача посилався на необхідність відмови у задоволенні позову за 2007 рік у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду (а. с. 15).

Колегія суддів враховує, що право ОСОБА_1 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції до 28 грудня 2007 року) виникло у позивача у 2007 році після винесення рішення Конституційним Судом України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007. Вказане рішення Конституційного Суду України було у встановленому порядку опубліковано у липні 2007 року, а тому позивач повинна була дізнатися про порушення свого права саме у липні 2007 року.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду знаходить обґрунтованими доводи представника відповідача щодо необхідності відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за період з 06 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року у звязку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Разом з цим, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції Законом України «Про судоустрій і статус суддів»від 07 липня 2010 року частину 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України викладено в новій редакції, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 5 названого Кодексу провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На підставі наведених вище положень процесуального закону, чинних на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, із врахуванням викладеного вище висновку щодо безпідставного поновлення судом першої інстанції позивачу строку для звернення з позовом до суду, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 із залишенням без розгляду вимог позивача по визнанню неправомірними дій відповідача, зобовязанню здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягненню на її користь недоплаченої частини названої допомоги за період з липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В той же час, постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 по визнанню неправомірними дій відповідача, проведенню перерахунку та стягненню допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня 2008 року по грудень 2008 року в апеляційному порядку не оскаржено, у звязку з чим судове рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2009 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області щодо відмови у перерахунку державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязання відповідача здійснити виплату заборгованості по виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 607 грн. 96 коп. за період з 06 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року - скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: