Справа № 813/947/16
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Справа № 876/549/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

з участю пердставника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. по справі №813/947/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа Мокротинська сільська рада про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016р. ОСОБА_2 звернувся суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа Мокротинська сільська рада в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо надання необґрунтованої та формальної відповіді при розгляді клопотання ОСОБА_2 про надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром не більше 2,0 га в адміністративних межах Мокротинської сільської ради (с.Поляни) Жовківського району Львівської області; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути по суті та прийняти рішення по клопотанню ОСОБА_2 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації орієнтованою площею 2,0 га в адміністративних межах Мокротинської сільської ради (с.Поляни) Жовківського району Львівської області та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню відповідної земельної ділянки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, не повно зясував обставини справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог. Як на доводи апеляційної скарги посилається на те, що він як фізична особа, яка звертається з клопотанням про виділення земельної ділянки не може володіти інформацією щодо зональної привязки запитуємої земельної ділянки, яка є необхідною для правильного визначення її меж.

Відповідач в запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову законною та просить залишити її без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

Відповідач та третя особа повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи явки повноважних представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача по справі та представника апелянта, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 16.10.2015р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га. у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області.

До даного клопотання також було долучено графічні матеріали із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.(а.с.9, 10)

Відповідач листом №К-2078/0-426/6-16 від 27.01.2016р. відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки відповідно до інформації наданої відділом Держгеокадастру у Жовківському районі, згідно з поданими графічними матеріалами неможливо визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

ОСОБА_2 вважаючи дане рішення неправомірним звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу правомірно відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з мотивів неможливості визначити бажане місце розташування земельної ділянки відповідно до графічних матеріалів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності встановлено ст.116 Земельного кодексу України.

Частинами 1-3 даної статті встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, що зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Крім того, частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Аналізуючи ч.6 ст.118 Земельного кодексу України колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовним розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що дослідивши додані до клопотання графічні матеріали лише частково відображено карту с.Поляни Жовківського району Львівської області, визначити розташування земельної ділянки відносно меж населеного пункту не можливо, оскільки на роздрукованій карті відсутні будь-які прив'язки бажаної позивачем земельної ділянки до населених пунктів. Також, саме відображення фрагменту карти без будь - яких графічних зображень, прив'язок до населених пунктів та відповідного масштабу, які б давали можливість встановити конкретне місце розташування земельної ділянки, не є достатнім для визначення бажаного місця розташування земельної ділянки. (а.с.9, 10)

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу правомірно відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з мотивів неможливості визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160 ч.3, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України,

суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. по справі №813/947/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

ОСОБА_4

Повний текст ухвали складено 26.04.2017р.