Справа № 426/1054/17
Суддя: Скрипник С. М.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 426/1054/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Скрипника С.М.,

за участі секретаря Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 21.12.2016 про закінчення виконавчого провадження та зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, провести виконавчі дії згідно чинного законодавства та встановити розміри її земельної ділянки відповідно до державного акту ЛГ № 158183 від 18.01.2005р. площею 0,0621 га на основі технічно обґрунтованих даних указаних в акті обстеження земельної ділянки за адресою вул.. Садова, 158 наданих самою міською радою за підписом Сватівського міського голови ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Сватівського районного суду від 18 грудня 2012 року за адміністративним позовом до Сватівської міської ради про бездіяльність Сватівської міської ради та її виконавчого комітету їй було видано виконавчий лист про зобовязання Сватівської міської ради та її виконавчого комітету розміри земельної ділянки погодити та привести у відповідність до державного акту ЛГ № 158183 від 18.01.2005 р. площею 0,0621 га. Зазначений виконавчий лист був предявлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області. 05.12.2013 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Але постанова про виконавче провадження не була виконана, та в звязку з АТО документи виконавчого провадження залишились на окупованій території в м. Луганську. Вона надійшла повторно до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області дублікат виконавчого листа та отримала постанову від 14.11.2016 про відновлення виконавчого провадження. Після цього ніхто ніяких виконавчих дій не проводив, а 20.01.2017 вона отримала постанову від 21.12.2016 про закінчення виконавчого провадження по вказаному виконавчому листу на підставі відповіді від Сватівської міської ради від 12.12.2016 № 1889/4 з якої встановлено, що боржником виконано рішення суду фактично в повному обсязі відповідно до акту встановлення меж від 24.11.2014. Вважає дану постанову незаконною.

24 листопада 2014 року комісія Сватівської міської ради провела виконавчі дії по приведенню у відповідність до Державного акту межі земельної ділянки. Виконавчі дії проводились на території присадибної садиби ОСОБА_3, яка до виконавчих дій залучена не була. Після відїзду комісії ОСОБА_3 повисмикувала поставлені кілочки комісією. Вважає, що встановлення меж було проведено незаконно, тому не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Позивач в судове засідання не з'явилась, зазначивши в позові, що просить суд розглядати справу без її участі.

Відповідач до суду також не з'явився, надіславши суду заперечення проти позову, в яких просить суд справу розглядати справу без участі представника відповідача та відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Враховуючи ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач у своєму позові та не спростовує відповідач - на підставі рішення Сватівського районного суду від 18 грудня 2012 року за адміністративним позовом до Сватівської міської ради про бездіяльність Сватівської міської ради та її виконавчого комітету їй було видано виконавчий лист про зобовязання Сватівської міської ради та її виконавчого комітету розміри земельної ділянки погодити та привести у відповідність до державного акту ЛГ № 158183 від 18.01.2005 р. площею 0,0621 га. Зазначений виконавчий лист був предявлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області. 05.12.2013 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Але постанова про виконавче провадження не була виконана, та в звязку з АТО документи виконавчого провадження залишились на окупованій території в м. Луганську.

Позивач повторно звернулась до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області з дублікатом виконавчого листа та отримала постанову від 14.11.2016 про відновлення виконавчого провадження (а.с.12).

Однак, 20.01.2017 року отримала постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.12.2016 року, згідно з якою виконавче провадження закрито в звязку з тим, що боржником рішення суду фактично виконано (а.с.14).

Згідно листа Сватівської міської ради від 12.12.2016 року на адресу Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області, Сватівською міською радою рішення суду було виконане в повному обсязі 24.12.2014 року, що підтверджується актом встановлення меж, листом стягувану та журналом розносної документації (а.с.42-45).

Таким чином, на підставі отриманих документів, відповідачем і винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду вже виконано.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України від 02.06.2016 №1404 "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Частиною 1 ст.13 Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок та процедура звернення рішення до примусового виконання визначена положеннями ст.26 Закону, п.6 якої, виконавця зобов'язано вказувати у постанові про відкриття виконавчого провадження про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

В свою чергу, п.4 ст.19 Закону встановлено, що сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Судом встановлено, що боржником було надіслано на адресу відповідача письмове повідомлення про повне самостійне виконання боржником виконавчого листа та додані документи на підтвердження зазначених обставин.

Тобто, у відповідача були об'єктивні підстави вважати, що рішення Сватівського районного суду Луганської області боржником виконане, в той час як наданими документами це і підтверджується.

Так, положеннями ст.39 Закону визначені виключні підстави для закінчення виконавчого провадження. Згідно вказаної статті, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст.39 Закону).

Вказані обставини свідчать, що за встановленого факту надання боржником письмових доказів про самостійне виконання рішення, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 правомірно винесла 21.12.2016 постанову про закінчення виконавчого провадження.

Доказів на спростування зазначеного, позивачем не надано.

У відповідності до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАСУ).

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається відповідач знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а отже адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження - є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 41, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.М.Скрипник