Справа № 826/2989/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2017 року № 826/2989/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А. С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 27 травня 2016 року, просили:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемними Договору №015-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк»; Договору №016-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк»; Договору №014-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити дані ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі вказують на протиправність дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. (далі - відповідач), що полягає у визнанні нікчемними договорів банківського вкладу (депозиту), укладених ПАТ «Дельта Банк» з позивачами, що зумовило невключення позивачів до повного переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), що в свою чергу зумовило невключення позивачів до загального реєстру вкладників названого банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

В судовому засіданні 02 червня 2016 року представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у поданих в судовому засіданні запереченнях проти адміністративного позову.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ч.6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, всебічно і повно з'ясувався всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив наступне.

27 лютого 2015 року між ОСОБА_1 (надалі - Вкладник 1, позивач 1) та ПАТ «Дельта Банк» (надалі - Банк) укладено Договір №015-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків (надалі - Договір 1). За умовами Договору 1 Банк приймає від Вкладника 1 грошові кошти в сумі в розмірі 6 666,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_4 на строк до 26 серпня 2015 року.

В той же день між Вкладником 1 та Банком укладено Додаткову угоду №1 до Договору 1, якою сторони домовились викласти пункт 1.8 зазначеного договору в новій редакції, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно наданого позивачем 1 платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46595476 від 27 лютого 2015 р., на вкладний рахунок позивача 1 були зараховані грошові кошти в сумі 6 666,00 доларів США.

27 лютого 2015 року між ОСОБА_2 (надалі - Вкладник 2, позивач 2) та ПАТ «Дельта Банк» (надалі - Банк) укладено Договір №016-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків (надалі - Договір 2). За умовами Договору 2 Банк приймає від Вкладника 2 грошові кошти в сумі в розмірі 6 666,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_5 на строк до 26 серпня 2015 року.

В той же день між Вкладником 2 та Банком укладено Додаткову угоду №1 до Договору 2, якою сторони домовились викласти пункт 1.8 зазначеного договору в новій редакції, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно наданого позивачем 2 платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46595454 від 27 лютого 2015 р., на вкладний рахунок позивача 2 були зараховані грошові кошти в сумі 6 666,00 доларів США.

27 лютого 2015 року між ОСОБА_3 (надалі - Вкладник 3, позивач 3) та ПАТ «Дельта Банк» (надалі - Банк) укладено Договір №014-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків (надалі - Договір 3). За умовами Договору 3 Банк приймає від Вкладника 3 грошові кошти в сумі в розмірі 6 666,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_6 на строк до 26 серпня 2015 року.

В той же день між Вкладником 3 та Банком укладено Додаткову угоду №1 до Договору 3, якою сторони домовились викласти пункт 1.8 зазначеного договору в новій редакції, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно наданого позивачем 3 платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46595503 від 27 лютого 2015 р., на вкладний рахунок позивача 3 були зараховані грошові кошти в сумі 6 666,00 доларів США.

Постановою Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» №692/БТ від 30.10.2014 року ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії проблемних та запроваджено обмеження в діяльності Банку, зокрема, Банку заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд). Зміст згаданої постанови керівникам структурних підрозділів Банку повідомлено лише 15.01.2015 р.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02.03.2015 р., виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

В подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" від 08 квітня 2015 року №71 до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" внесено зміни, викладено пункт 2 цього рішення у такій редакції: "2. Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" від 03 серпня 2015 року №147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено до 02 жовтня 2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 02 жовтня 2015 року №664, виконавчою дирекцією Фонду 02 жовтня 2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» №181.

Відповідно до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича строком на 2 роки, з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 08 жовтня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Дельта Банк». Для отримання коштів вкладники АТ «Дельта Банк» можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду, а саме: АТ «Ощадбанк», АБ «Укргазбанк» та АТ «Укрексімбанк». При цьому виплати коштів вкладникам здійснюються відповідно до попереднього розподілу між банками-агентами та визначається залежно від зареєстрованого місця проживання вкладника, вказаного під час укладення договору банківського вкладу/рахунку. Банком-агентом для вкладників, місцем проживання яких згідно з паспортом є м. Києва, є АБ «Укргазбанк».

Протягом січня 2016 року позивачі звертались до відділень АБ «Укргазбанк» для отримання гарантованої суми відшкодування за вкладами, однак їм було повідомлено, що вони не включені до Загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк». Як причину невключення до Загального переліку вкладників позивачам повідомили, що укладені між ПАТ «Дельта Банк» та позивачами договори банківського вкладу (депозиту) визнані Уповноваженою особою Фонду нікчемними на підставі п.7 ч.3 ст.38 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з цим позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон) вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Аналогічні положення закріплені в ст.1058 ЦК України.

При цьому Законом не встановлено обмежень в часті походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

Відповідно до п.1.13 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» вкладом/депозитом є грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які Банк прийняв від Клієнта або які надійшли для Клієнта на договірних засадах на визначений строк зберігання (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті Клієнту відповідно до законодавства України та умов Договору банківського вкладу (депозиту).

Як зазначено в ст.2 Закону, вкладником є фізична особа (в тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Оскільки ПАТ «Дельта Банк» з позивачами було укладено окремі договори банківського вкладу (депозиту) і на відкриті відповідно до цих договорів вкладні рахунки зараховано грошові кошти у погодженому сторонами розмірі та строки, позивачі є вкладниками в розумінні Закону.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Золотас проти Греції» (№66610/09 від 29.01.2013 р.), яке в силу вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає до застосування національними судами як джерело права, « … якщо особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, то банк зобов'язаний зберігати її, та у випадку використання з метою отримання прибутку він повинен був повернути еквівалентну суму вкладнику після припинення дії угоди. З цього випливає, що власник рахунку добросовісно міг розраховувати, що його вклад у банку знаходиться у безпеці, особливо у випадку отримання процентів. Власник рахунку правомірно розраховував, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує існуванню угоди з банком, а також його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно вчинити дії у відповідності до закону і зберегти право на захист свого майна. Такі відносини, які базуються на засадах довіри, характерні для банківських операцій і банківської справи».

Відповідно до ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

В той же час, відповідно до ч.4 ст.26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст.27 Закону.

Так, згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 27 Закону, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Окрім цього, відповідно до п.п. 3, 4 розділу ІІІ, п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення №14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік),

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до п.7 ч.3 ст.38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідач, вважаючи оскаржувані дії правомірними, зазначає, що договори банківського вкладу (депозиту), укладені з позивачами, визнані нікчемними на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону, оскільки такими договорами надано перевагу кредиторам-фізичним особам, яка полягає у можливості фізичних осіб, з рахунків яких перераховано грошові кошти на вкладні рахунки позивачів, отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. При цьому відповідач зазначає, що п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» вкладом/депозитом встановлено, що зарахування коштів на вкладний рахунок здійснюється з поточного або вкладного рахунку вкладника або готівкою через касу банку.

Крім того, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що внаслідок зволікання службових осіб Банку з підписанням документів, які обмежують операції з перерахунку грошових коштів з рахунків одних фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, гарантована Фондом сума збільшилась, що, на думку відповідача, завдає шкоди інтересам держави.

Всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено під час судового розгляду справи, між позивачами та ПАТ «Дельта Банк» укладено окремі договори банківського вкладу (депозиту), за умовами яких Банк приймає від позивачів грошові кошти, шляхом зарахування таких коштів на відкриті позивачам вкладні рахунки. При цьому, як встановлено додатковими угодами №1 до договорів банківського вкладу (депозиту), зарахування вкладу на рахунки позивачів здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення договору. Також сторонами погоджено, що п.5.11 Правил не застосовується до правовідносин, які виникли на підставі цих договорів.

Як вбачається з платіжних доручень, наданих позивачами, 27 лютого 2015 року на вкладні рахунки ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зараховані грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_5 Таким чином, позивачі свої зобов'язання за договорами банківського вкладу (депозиту) виконали.

В свою чергу, факт знаходження грошових коштів на вкладних рахунках позивачів відповідачем не заперечується.

Суд відхиляє доводи відповідача про надання переваг, не встановлених законом, окремим кредиторам банку перед іншими кредиторами у зв'язку із зарахуванням грошових коштів на вкладні рахунки позивачів, оскільки положення ст.1058 ЦК України, ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п.10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. №492, а також п.1.13 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» вкладом/депозитом передбачають можливість зарахування коштів на вкладний рахунок фізичної особи іншими особами.

Щодо тверджень відповідача про те, що договори банківського вкладу з позивачами, які збільшили обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, укладені у період дії обмежень, встановлених постановою Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», а тому з укладенням таких договорів було завдано шкоди державі, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивачі не могли знати про встановлені для ПАТ «Дельта Банк» обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог ст.228 ЦК України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених ст.228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за ст.228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, відповідачем не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладені з позивачами договори банківського вкладу (депозиту) були спрямовані на завдання шкоди державі.

Відповідно до ч.2ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимим доказами правомірність оскаржуваних дій.

Щодо підсудності та правомірності розгляду справ зазначеної категорії Окружному адміністративному суду м. Києва, суд зазначає про наявність правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку не поширюється юрисдикція адміністративних суд.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Тобто, нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, нормами якого регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Системний аналіз вище викладених норм Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає суду підстави дійти до висновку, що у даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, відповідно до ст. 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.

У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 36, ч. 1 ст. 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Рішення, що приймаються Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Отже, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року №8.

Вище вказані висновки також кореспондуються із позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в інформаційному листі №992/11/14-14 від 25 липня 2014 року.

Суд також зауважує, що спірні правовідносини виникли між вкладником та Фондом і його Уповноваженою особою як наслідок запровадження процедури ліквідації банку, а не процедури банкрутства, і такі правовідносини виникли без участі банку як боржника.

Таким чином, враховуючи у сукупності вище викладені норми та з'ясовані обставини, а також з метою дотримання вимог ст. 17 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14 та вирішення даної справи саме у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені неб документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст.2, 17-20, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167, 186, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. щодо визнання нікчемними Договору № 015-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк»; Договору № 016-28532-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк»; Договору № 014-28532-270215банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, зі сплатою процентів щомісячно, без додаткових внесків від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Дельта Банк».

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити дані ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на користь ОСОБА_1 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп., на користь ОСОБА_2 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп., на користь ОСОБА_3 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур