Справа № 825/435/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року Чернігів Справа № 825/435/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Семенівська мануфактура" до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови,

В С Т А Н О В И В:

09.03.2017 Приватне підприємство "Семенівська мануфактура" звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 07.02.2017 № 102000010/2017/000018/2, від 07.02.2017 № 102000010/2017/000019/2 та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110001/2017/00029, № 102110001/2017/00030 Чернігівської митниці ДФС.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ігноруючи положення чинного законодавства України Чернігівська митниця ДФС, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів зазначила, що підставою для проведення коригування митної вартості товарів, поставлених на виконання умов Контракту, є відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у звязку з чим на підставі інформації, наявної у митного органу визначення митної вартості товару було здійснено на підставі резервного методу. При цьому жодної письмової вимоги щодо надання додаткових документів на адресу декларанта не надходило.

Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосованні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Чернігівською митницею ДФС було здійснено розрахунок митної вартості товару на підставі резервного методу та оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких відповідач вказує на порушення ч.6 ст.54 Митного Кодексу України. При цьому, відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових. Враховуючи вказані обставини, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не можна вважати такою, яка прийнята з додержанням положень чинного законодавства України, тобто законною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Чернігівської митниці ДФС позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, пояснивши, що при проведенні аналізу поданих до митного оформлення за Митною декларацією документів було встановлено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та не дають можливості відповідно до вимог ч.9 ст.58 Митного кодексу України здійснити розрахунки на основі обєктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім цього, подані до митного оформлення документи не містять усіх складових митної вартості, що передбачені умовами поставки CFR.

Відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС-2010 поставка товару на умовах CFR означає, що продавець виконав поставку товару, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Цей термін може застосовуватися лише при перевезенні товару морським або внутрішнім водним транспортом. За умовами поставки CFR продавець зобовязаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення. Однак, ризик витрат чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. Тобто умови поставки CFR означають, що продавець доставить товар названому йому перевізнику. При цьому, продавець повинен оплатити витрати, повязані з транспортуванням товару до пункту відвантаження товару, а покупець приймає на себе всі ризики втрати та пошкодження товару, а також інші витрати після передачі товару перевізнику.

Отже, у звязку з тим, що декларант не надав цінову інформацію щодо числових значень складових митної вартості товарів, а саме витрат, повязаних з транспортуванням спірного товару в місце призначення, та витрат на страхування, за відстуності можливості застосування попередніх методів, при здійсненні митної оцінки було застосовано резервний метод та використану наявну у митного органу цінову інформацію. Митницею здійснене коригування митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, та винесене відповідне Рішення. Відсутність відомостей про вартість перевезення унеможливлювало перевірку розрахунку ціни за поданими до митного оформлення документами, в той же час згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Представник відповідача також зазначив, що позивач скористався наданим йому правом щодо випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання з метою надання додаткових документів, які б підтверджували визначену ним за ціною договору (контракту) митну вартість, проте жодних документів так і не надав.

Враховуючи зазначене вище, представник відповідача вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів скасуванню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.09.2016 Приватним підприємством "Семенівська мануфактура" було укладено контракт №-09/2016 із CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD, відповідно до умов якого CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD взяло на себе зобовязання поставити ПП "Семенівська мануфактура" товари в асортименті, а ПП "Семенівська мануфактура" зобовязалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту. Відповідно до умов контракту - поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з "ІНКОТЕРМС-2010", а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі. Загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Приватне підприємство "Національні традиції", відповідно до умов Договору від 20.10.2014 № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, взяло на себе зобовязання надати ПП "Семенівська мануфактура" послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, та звернулося до Чернігівської митниці ДФС з митними деклараціями № 102110001/2017/200376 та № 102110001/2017/200393 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно контракту від 01.09.2016 №-09/2016.

Митну вартість цих поставок було визначено позивачем за основним методом за ціною контракту.

Одночасно з митною декларацією по поставці товару були подані наступні документи:

контракт від 01.09.2016 №-09/2016 з додатками (а.с. 30-36);

інвойси від 20.12.2016 №та від 20.12.2016 №(а.с.41, 114);

пакувальні листи до інвойсів в від 20.12.2016 №та від 20.12.2016 №(а.с.43, 116);

видаткові накладні від 19.12.2016 № 688 та від 19.12.2016 № 689 (а.с.51, 122);

відвантажувальні специфікації від 23.12.2016 №/120688-1 та від 23.12.2016 №/120689-1 (а.с.45, 118).

Крім того, позивачем було подано за власним бажанням також додаткові документи, такі як: міжнародні товарно-транспортні накладні від 01.02.2017 №6068 та від 03.02.2017 №9130, коносаменти від 23.12.2016 №CОSU та від 23.12.2016 №CОSU, калькуляції від 03.01.2017 № BTCN2016688/01 та від 03.01.2017 №/01, звіти про оцінку майна від 02.02.2017 №05-07/02/17 та від 03.02.2017 №05-07/02/18, листи постачальника та позивача, прайс-листи виробника товару від 16.12.2016 № 120688, від 16.12.2016 № 120689, договір про надання послуг митного брокера від 20.10.2014 № 20/10-14/02, договір (контракт) про перевезення від 11.11.2015 № 11-11/ЮГ, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару; акти про зважування вантажу; фізичний огляд; копії митних декларацій країни відправлення; тощо.

З декларантом було проведено консультацію з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації наявної у митного органу, визначення основи вартості та обміну наявною інформацією щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України здійснено перевірку достовірності інформації, що наведена в поданих до митного оформлення документах.

Після розгляду документів, поданих до митного оформлення, відповідачем були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 07.02.2017 № 102000010/2017/000018/2, від 07.02.2017 № 102000010/2017/000019/2.

Відповідач у своїх рішеннях (а.с.15-18, 102-103) зазначає причини здійснення коригування, а саме:

- прайс-лист від 16.12.2016 №120688 не містить інформації щодо періоду дії цін, на які поширюється цінова пропозиція; Також надано прайс лист від 16.12.2016 № 6987/16 на ці же товари, на умовах CFR ОСОБА_2 підприємством Gucheng Country Rongda Textile CO. LTD, яке не зазначене в жодному товаросупровідному документі, а відправником товару відповідно до доповнення до контракту від 20.12.2016 № 6 є SHAOXING ZHANGCHUANG TEXTILE CO.LTD, при цьому ціни на товари ідентичні цінам, наданим в прайс листі виробника товарів CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD від 16.12.2016 № 120688.

- надані калькуляції собівартості товару від 03.01.2017 №/01 дійсна на період з 19.09.2016 по 18.11.2016, в той час як відвантаження товару здійснювалось 02.12.2016 згідно інвойсу від 20.12.2016 №, калькуляції собівартості товару від 03.01.2017 №/01 дійсна на період з 19.09.2016 по 18.11.2016, в той час як відвантаження товару здійснювалось 23.12.2016 згідно інвойсу від 20.12.2016 №.

- в звітах про оцінку майна від 02.02.2017 №05-07/02/17 та від 03.02.2017 №05-07/02/18: джерела інформації, на які посилається оцінювач або не знайдені в мережі інтернет, або не містять інформації щодо оцінюваних товарів; в частині 9 розділу 4 Звіту "Основні припущення та обмежуючі умови" зазначено, що стан об'єкта оцінки обстежується і оцінюється шляхом візуального натурного огляду, в той час як додатки до звіту не містять фото результати проведеного огляду; зазначені факти не дають можливість перевірити ціноутворення та є порушенням Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 10.09.2003 №1440 та не відповідає вимогам Закону України від 12.07.2001 №2658 "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

- згідно ст.3 контракту від 01.09.2016 №BSN1-09/2016 та інвойсі від 20.12.2016 №та від 20.12.2016 №умовами поставки згідно ІНКОТЕРМС 2010 є CFR ODESSA. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України серед документів, що підтверджують митну вартість товарів є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. На момент митного оформлення не виконані вимоги ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

- згідно п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю товарів виключно за наявності обгрнутованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 ст.53 Митного кодексу України; подані до митного оформлення документи відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- неможливість відповідно до вимог ч.9 ст.58 Митного кодексу України здійснити розрахунки на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню;

- в ході консультації встановлено, що у уповноваженої на декларування особи інформація на ідентичні та аналогічні (подібні) товари відсутня;

- у митного органу наявна цінова інформація на подібні товари: митні декларації (за переліком а.с.18, 103). Оцінку товару здійснено із застосуванням резервного методу.

Одночасно зазначено про причини неможливості застосування попередніх методів.

Митним постом "Чернігів-вантажний" Чернігівської митниці ДФС було складено картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110001/2017/00029, № 102110001/2017/00030, якими було відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів (а.с. 19-22, 104-106).

Позивач скористався правом, наданим йому чинним законодавством України та відповідно до митних декларацій від 07.02.2016 № 102110001/2017/200394 та від 07.02.2016 № 102110001/2017/200401 в яких вказано, що ПП "Семенівська мануфактура" забезпечує сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, вивільнило товар, поставлений за умовами Контракту від 01.09.2016 №BSN1-09/2016, у вільний обіг.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ст.52 вказаного Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Тобто, частиною 3 ст.53 МК України встановлено обовязок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Частиною 4 ст.58 МК України передбачено митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Частина 5 ст.58 МК України, встановлює, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Аналізуючи вищевказані норми, суд зазначає, що розрахунком митної вартості товару є ціна, що підлягає сплаті за контрактом.

Крім того, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Частиною 10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням.

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у звязку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів.

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця.

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

7) витрати на страхування цих товарів.

Як було встановлено, партія товару, що поставлялася на виконання умов контракту від 01.09.2016 №BSN1-09/2016 в митному оформленням (випуску) яких Чернігівською митницею ДФС було відмовлено, поставлялася на умовах, визначених інвойсами від 20.12.2016 №та від 20.12.2016 №, відповідно до яких товар поставляється за базисом поставки CFR ODESSA (вартість і фрахт) "Інкотермс 2010". Тобто CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD взяло на себе зобовязання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

При цьому, поставка товару на умовах CFR ODESSA (вартість та фрахт) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, та саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листами постачальника від 03.01.2017 №BTCN2016688/3 та від 03.01.2017 №BTCN2016689/3, в яких визначається, що вартість морського перевезення включена до ціни товарів, вказаної у інвойсах (а.с.61, 127).

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсі від 20.12.2016 №, партія товару, яка підлягає поставці складається з вишивок у вигляді стрічок, з основою з синтетичних ниток, яка зберігається після вишивки тканини з синтетичних коплексних ниток та інших товарів встановленої кількості та загальною вартістю 40 086,07 доларів США.

Товар, визначений інвойсом від 20.12.2016 №, було передано перевізнику COSCO CONTAINER LINES CO. LTD, що підтверджується коносаментом від 23.12.2016 №, в якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером CCLU7426068, як і вказано в інвойсі та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною від 19.12.2016 № 688, яка визначає, що на виконання контракту контейнером CCLU7426068 буде здійснено поставку товару, а саме вишивок у вигляді стрічок, з основою з синтетичних ниток, яка зберігається після вишивки тканини з синтетичних коплексних ниток та інших товарів встановленої кількості та загальною вартістю 40 086,07 доларів США.

Як вбачається з інвойсу від 20.12.2016 №, партія товару, яка підлягає поставці складається з ворсового поперечно в'язаного трикотажного полотна з синтетичних поліефірних волокон зі стриженим розрізаним ворсом встановленої кількості та загальною вартістю 16 448,25 доларів США.

Товар, визначений інвойсом від 20.12.2016 №, було передано перевізнику COSCO CONTAINER LINES CO. LTD, що підтверджується коносаментом від 23.12.2016 №, в якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером FСIU9809130, як і вказано в інвойсі та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною від 19.12.2016 № 689, яка визначає, що на виконання контракту контейнером FСIU9809130 буде здійснено поставку товару, а саме ворсового поперечно в'язаного трикотажного полотна з синтетичних поліефірних волокон зі стриженим розрізаним ворсом встановленої кількості та загальною вартістю 16 448,25 доларів США.

Вказані товари у порту призначення було отримано ТОВ "ЮРІЯ-ГРУП", яке відповідно до умов Договору від 11.11.2015 № 11-11/ЮГ на транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між ПП "Семенівська мануфактура" та ТОВ "ЮРІЯ-ГРУП", надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України, для доправлення його до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів (а.с.54-58).

Судом також встановлено, що оскільки умови поставки за базисом CFR не передбачають обовязку страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, постачальником не здійснювалось морське страхування від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується повідомленнями постачальника від 04.01.2017 №/4 та від 04.01.2017 №/4, якими позивача було повідомлено, що у відношенні до товарів, відвантажених за інвойсами страхування вантажу не здійснювалось. Позивач також не здійснював страхування товарів, що підтверджується листами від 05.01.2017 №11.002/05.01 та від 05.01.2017 №11.003/05.01 (а.с.51, 54-55, 59, 125).

При цьому відповідач посилається, що згідно умови поставки CFR, ризик витрат чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця. Проте суд не бере до уваги такі посилання, оскільки страхування товару покупцем, з моменту відвантаження товару є його правом, а не обовязком та чинним законодавством не передбачено. Тобто, покупець в даному випадку, на власній ризик вправі як страхувати товар так і не страхувати його.

Отже, будь-які складові митної вартості, який було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Положення ст.54 МК України визначають, що контроль правильності визначення митної вартості здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Натомість, зазначені відповідачем зауваження до таких документів, як прайс-листи та калькуляції собівартості тканини не стосуються числових значень митної вартості, а перелічені підстави не можуть свідчити про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять усіх складових митної вартості виходячи з наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не мав до основних документів конкретних зауважень, проте однією із підстав відмови відповідача було те, що надана калькуляції собівартості товару від 03.01.2017 №/01 дійсна на період з 19.09.2016 по 18.11.2016, в той час як відвантаження товару здійснювалось 02.12.2016 згідно інвойсу від 20.12.2016 №, а калькуляції собівартості товару від 03.01.2017 №/01 дійсна на період з 19.09.2016 по 18.11.2016, в той час як відвантаження товару здійснювалось 23.12.2016 згідно інвойсу від 20.12.2016 №, що не дає можливості перевірити собівартість товару.

Також вказано, що в звітах про оцінку майна від 02.02.2017 № 05-07/02/17 та від 03.02.2017 № 05-07/02/18: джерела інформації, на які посилається оцінювач або не знайдені в мережі інтернет, або не містять інформації щодо оцінюваних товарів; в частині 9 розділу 4 Звіту "Основні припущення та обмежуючі умови" зазначено, що стан об'єкта оцінки обстежується і оцінюється шляхом візуального натурного огляду, в той час як додатки до звіту не містять фото результати проведеного огляду; зазначені факти не дають можливість перевірити ціноутворення та є порушенням Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 10.09.2003 №1440 та не відповідає вимогам Закону України від 12.07.2001 №2658 "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Проте, оцінка майна, майнових прав, згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього Закону і є результатом практичної діяльності субєкта оціночної діяльності. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Ціною, згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально- технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Як визначає ч.1 ст.190 Господарського кодексу України на всі види продукції (робіт, послуг) встановлюються вільні ціни, за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Згідно з ч.2 ст.190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Отже, висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості обєкта оцінювання, в звязку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним субєктом господарювання на власний розсуд.

Щодо зауважень з приводу використання сайтів, які не зазначено в списку наведених джерел інформації, суд зазначає, по п.56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" визначено, що звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити виключно перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінки, а отже такі посилання відповідача є недоречними.

Одночасно слід зазначити, що посилання відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товарів на те, що надані калькуляції собівартості товару від 03.01.2017 №/01 та від 03.01.2017 №/01, що дійсні на період з 19.09.2016 по 18.11.2016, в той час як відвантаження товару здійснювалось 02.02.2017 та 23.12.2016 згідно інвойсів, що не дає можливості перевірити собівартість товару, суд до уваги не приймає, оскільки дані калькуляції не є документом, по якому здійснюється оплата та поставка товару, адже такими підтверджуючими документами є інвойс та коносамент, а сама калькуляція лише розшифровує вартість товару, і відповідно вона може бути складена раніше, ніж поставка товару. Також калькуляція не містить періоду дії, в ній лише зазначається що вказана ціна дійсна щодо товарів, які було виготовлено у вказаний в ній період. При цьому, суд звертає увагу, що калькуляція містить розшифровку витрат, повязаних зі збутом товарів постачальника, зокрема, до вказаних витрат включаються адміністративні витрати, до складу яких входять витрати на зберігання товарів до моменту їх реалізації контрагенту. Вона не містить періоду дії, в ній лише зазначається, що вказана ціна є дійсною щодо товарів, які було виготовлено у певний зазначений період.

Крім того, з аналізу положень ст.53 МК України, калькуляція не є обовязковим документом для визначення митної вартості товарів, а є допоміжним документом, який надається декларантом на власний розсуд, та підпадає під визначення абзацу 5 ч.1 ст.53 МК України, оскільки підтверджує вартість товару та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Щодо зауважень з приводу того, що наданий прайс-лист від 16.12.2016 №120688 не містить інформації щодо періоду дії цін на які поширюється дана цінова пропозиція, суд зазначає наступне.

Жодним нормативно-правовим актом України не встановлено вимог до змісту та форми прайс-листу постачальника. Так само, порядок складання іноземними субєктами документів в іноземних державах та вимоги щодо форми та змісту таких документів визначаються законодавством відповідної іноземної держави. Подання прайс-листу продавцем за зовнішньоекономічним контрактом чи виробником товару покупцю товару не передбачено ані самим контрактом, ані діючим законодавством України. По частині поставок, даний документ взагалі подано позивачем за власним бажанням як додатковий наявний у нього документ. Прайс-листи виробника товару по даним поставкам відповідачем навіть не запитувалися. Слід також звернути увагу, що посилання відповідача на те, що вказаний прайс-лист не містить інформації щодо періоду дії цін та країн на які поширюється дана цінова пропозиція є недоречними, оскільки в ньому містяться посилання на умови поставки товару яка відбудеться за базисом CFR ОСОБА_2, а інформація що міститься в ньому відповідає іншим документам, що супроводжували проведення господарської операції. Також не викликає жодних сумнівів той факт, що цінова пропозиція поширюється на країну в якій здійснює свою господарську діяльність позивач, а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії товару.

Підсумовуючи, слід зазначити, що прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості. Прайс-лист є документом довільної форми, що має додатково-інформаційний характер, а тому відповідач безпідставно посилається на недоліки в прайс-листі та на неповноту відомостей поданих прайс-листів, обґрунтовуючи неможливість визначення митної вартості за ціною договору.

Стосовно зауважень відповідача щодо відсутності інформації щодо всіх складових митної вартості, а саме вартості транспортування під час митного оформлення партії товару згідно інвойсів, суд зазначає, що у відповідності до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України для митного оформлення повинні надаватися транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Вартість перевезення, як було встановлено, включено в ціну товару згідно інвойсів, що підтверджується листами постачальника. Крім того, про включення до ціни товару вартості перевезення свідчать і надані калькуляції собівартості товару, надані постачальником.

В звязку з викладеним, суд вважає такі посилання відповідача недоречними.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54, ч.1 ст.55 МК України, підставою відмови в митному оформленні за заявленою митною вартістю та її коригування є неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, позивачем подано документи, що підтверджували фактичну ціну товару та обставини, за яких складові митної вартості не додаються у звязку з обґрунтованою відсутністю.

Таким чином, при митному оформленні товарів по спірній поставці, підстави для коригування митної вартості та відмови в митному оформленні, що встановлені п.2 ч.6 ст.54 МК України, як і інші підстави, виключний перелік яких визначено в ч.6 ст.54 МК України, були відсутні.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, як на причину здійснення коригування, відповідач посилається на додаткові документи та відсутність повних відомостей про митну вартість товару.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів приймається органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, якщо виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частина 6 ст.54 МК України передбачає, що рішення про відмову в митному оформленні приймається у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст.53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з п.2 ч.2 ст.55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділуцього Кодексу; б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Слід зазначити, що митну вартість підтверджують саме основні документи, визначені в ч.2 ст.53 МК України, які містять відомості про ціну товару, та на підставі яких позивачем визначалась митна вартість. Тому, зауваження лише до додаткових документів, які не стосуються відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не можуть бути правомірною підставою коригування митної вартості.

Виходячи з наведених норм, така підстава коригування митної вартості як зауваження до додатково поданих документів, а саме до калькуляції, чинним законодавством не передбачена.

Крім того, згідно ч.3 ст.53 МК України, орган доходів і зборів витребує додаткові документи, зокрема, якщо подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зазначене положення закону кореспондується з правами органу доходів і зборів, закріплених ч.5 ст.54 МК України.

Так, згідно п.2 зазначеної норми, у випадках, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Подання позивачем певних додаткових документів за власним бажанням, не є перешкодою для витребування відповідачем інших додаткових документів, що передбачені ч.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак відповідач не скористався закріпленими законом повноваженнями для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості та передчасно прийняв рішення про відмову в митному оформленні та коригування митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не зазначено та не доведено, які саме складові митної вартості були відсутні, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових. Факти, викладені відповідачем як підстави для коригування митної вартості не ґрунтуються на положеннях закону, не стосуються числових значень митної вартості, які повинні перевірятись митним органом та крім того, не є беззаперечною підставою для відмови в митному оформленні за основним методом визначення митної вартості.

Частинами 10-12 ст.264 МК України передбачено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених ст.335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частин 1- 4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норми свідчить, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов'язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що надавались позивачем митному органу, суд доходить висновку, що такі документи у сукупності чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об'єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складову частину митної вартості.

Згідно ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом також встановлено, що підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митних деклараціях поданих позивачем, стала цінова інформація на подібні товари.

Згідно до розяснень наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07.05.2014 № 10441/7/99-99-10-03-01-17 - відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Чернігівською митницею протиправно надано перевагу шостому (резервному) методу визначення митної вартості товару замість основного методу, за ціною визначеною в договорі, визначення митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено неможливості застосування заявленого позивачем методу визначення митної вартості за ціною Контракту, а відтак, і правомірності відмови у прийнятті митної декларації позивача та у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою останнім митною вартістю, а також спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналіз наведених норм, за врахування ч.2 ст.58 МК України, дає підстави важати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Крім всього зазначеного, суд погоджується із поясненнями позивача про те, що ніякі міжнародні договори не зобовязують країну-експортера включати в калькуляцію власні складські витрати. Також обґрунтування представником відповідача щодо строків гарантійного зобовязання не доводять правомірності дій останнього.

В даному випадку є неприйнятним ключове посилання відповідача на те, що не визнається калькуляція на тій підставі, що не є актуальною на момент митного оформлення, оскільки, як встановлено вище, сама калькуляція лише розшифровує вартість товару, і відповідно вона може бути складена раніше, ніж поставка товару, в ній лише зазначається що вказана ціна дійсна щодо товарів, які було виготовлено у вказаний в ній період.

На підставі наведеного, суд визнав, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в вантажній митній декларації.

Виходячи зі сказаного, суд критично ставиться до позиції відповідача, що подані позивачем до митного оформлення документи містять неповні дані про складові митної вартості.

Тому, враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а документи не містять розбіжностей та свідчать, що наведені у них дані піддаються обчисленню, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення та оформлено картки відмови за не обґрунтованих підстав. Тому митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України. В порушення зазначеної норми, спірні рішення не містять обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості товарів, тобто складових, які включені до такої вартості), джерел, що використовувались при її визначенні, не враховують, що кожна партія товару, імпортованого позивачем, має різну вартість, визначену та обґрунтовану продавцем товару.

Зазначена позиція відповідає практиці Верховного Суду України, що викладена у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-53а15.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обовязок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обовязку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи, що декларантом під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митних декларацій, відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам ч.2 ст.53 Митного кодексу України та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товарів та підтверджують ціну товарів, вказану в контракті, суд, керуючись ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації є протиправними, оскільки винесенні без врахування всіх обставин, за відсутності підстав для відмови в прийнятті митної декларації та підстав вважати, що митна вартість товару визначена відповідачем з порушенням вимог митного законодавства, тому позовні вимоги про скасуванн рішення та картки відмови належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів: від 07.02.2017 № 102000010/2017/000018/2 та від 07.02.2017 № 102000010/2017/000019/2.

Визнати протиправними та скасувати Картки відмови Чернігівської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110001/2017/00029 та № 102110001/2017/00030.

Стягнути з Чернігівської митниці ДФС (проспект Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017, ) на користь Приватного підприємства "Семенівська мануфактура" (вул. Червона площа, 20, м. Семенівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15400, ) 6 400,00 грн (шість тисяч чотириста гривень) судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк