Справа № 602/962/16-а
Суддя: Костів Л. І.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/962/16-а
Провадження № 2-а/602/3/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Костів Л.І., з участю сторін:

секретар - Домчук В.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лановецького

обєднаного управління Пенсійного фонду України

Тернопільської області - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Лановецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним рішення та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до Лановецького районного суду з адміністративним позовом до Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати протиправним рішення Лановецького обєднаного УПФ України Тернопільської області від 09 червня 2016 року про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника та зобовязати призначити їй пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що її чоловік ОСОБА_4 за життя отримував пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру». 12 червня 2008 року чоловік помер, на момент його смерті вона досягла пенсійного віку та знаходилася на його утриманні, в звязку з чим 01 червня 2016 року вона звернулася до Лановецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника. Однак, у призначенні даного виду пенсії їй було відмовлено з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VII, яким, як стверджує відповідач, скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Вважає таке рішення відповідача протиправним та просить суд зобовязати Лановецьке обєднане УПФ України Тернопільської області призначити їй пенсію по втраті годувальника, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про місце, день та час розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить їх задоволити.

Представник відповідача - Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, подавши до суду письмове заперечення, просить відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України , Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з цим із 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вказаний закон, яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», підписаний Президентом, опублікований в газеті «Голос України» №44 від 12 березня 2015 року та набрав чинності 01 квітня 2015 року.

Таким чином, з 01 червня 2015 року норми Закону України «Про прокуратуру», що регулюють порядок призначення пенсій, скасовано на підставі Закону № 213-VІІІ, у зв'язку з чим підстави для призначення пенсії позивачу відсутні.

Положення пункту 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ не визнавалися неконституційними, а тому підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Таким чином, з 01 червня 2015 року норми Закону України «Про прокуратуру», що регулюють порядок призначення пенсій, скасовано на підставі Закону № 213-VIII, у зв'язку з чим підстави для призначення пенсії позивачу відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-СГ №311904, виданого 10 серпня 1974 року Бюро запису актів громадянського стану ОСОБА_5 виконавчого комітету Львівської міської Ради депутатів трудящих УРСР, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 10 серпня 1974 року, про що зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про одруження №2115.

12 червня 2008 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД, №066088, виданим 13 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області.

Згідно довідки №81, виданої 05 травня 2016 року прокуратурою Тернопільської області, ОСОБА_4 працював в прокуратурі Тернопільської області на посаді прокурора Лановецького району. Заробітна плата з 01 грудня 2015 року складається: основний оклад 2600.00 грн., класний чин. 125.00 грн., вислуга років 681.25 грн., щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески 8633.83 грн. Доплати, які передбачені чинним законодавством: 1) надбавка за виконання особливо важливої роботи 2384.38 грн.; 2) матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) 482.55 грн.; 3) матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб (1/12) 482.55 грн. Всього становить - 15389.56 грн.

Як вбачається з довідки до Акта огляду МСЕК №149653 від 05 червня 2008 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був інвалідом І групи та потребував стороннього догляду.

Відповідно до довідки №1209, виданої 16 травня 2016 року виконавчим комітетом Лановецької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3 до дня смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 12 червня 2008 року, була на його утриманні.

Позивачка ОСОБА_3 01 червня 2016 року звернулася до Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії по втраті годувальника, згідно Закону України «Про прокуратуру».

Згідно протоколу №6 від 09 червня 2016 року, комісія Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, розглянувши заяву ОСОБА_3, яка була подана 01 червня 2016 року та зареєстрована за №34 про переведення її на пенсію по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02 березня 2015 року з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», винесла рішення про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_4.

Відповідно до п.19 ст.86 Закону України «Про прокуратура», пенсія у зв»язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім»ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім»ї , 70 % - на двох і більше членів сім»ї.

До непрацездатних членів сім»ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначенні у статті 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки, позивачка перебувала на утриманні в свого чоловіка ОСОБА_4, тому звернулась із заявою до відповідача про призначення (переведення з одного виду на інший) пенсії в зв»язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 передбачено право прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності передбаченої цієї нормою на день звернення вислуги років певної тривалості.

Відповідно до ч.16 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим що навчаються до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку на одного члена сім»ї, 80 відсотків на двох і більше членів сім»ї.

У відповідності до вимог ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення пенсії проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію , станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року, «Про зворотну дію в часі законів та інших нормативно - правових актів», (справа №1-7/99) за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність.

Таким чином, обсяг прав позивачки не може бути звуженим у зв»язку із внесенням змін у Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХХІ, набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 №1697-18, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 №213-VІІІ.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені неюправа і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Таким чином, доводи відповідача про те, що з 01 червня 2015 згідно пункту 5 Прикінцевих положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015, у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України, в тому числі «Про прокуратуру» втратили чинність, судом до уваги не беруться, оскільки однозначними є висновки Верховного Суду України, згідно з якими, суд вказав, що виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Однією з вимог принципу верховенства права є захист від свавілля, і це означає, що втручання у права людини повинно підлягати ефективному контролю. Щонайменше це має бути судовий контроль, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури (п. 55 рішення від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини»).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення та зобов'язання призначити пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_4 відповідно до ч.19 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» - підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 8, 19, 22, 92 Конституції України, ст.ст. 36, 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст.ст.86, 158-163 КАС України,- суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 задовільнити.

Визнати протиправним рішення Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 09 червня 2016 року про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії по втраті годувальника.

Зобовязати Лановецьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6