Справа № 815/24/17
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/24/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Олімп-Юг» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.12.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Приватне Підприємство «Олімп-Юг» (Надалі ПП «Олімп-Юг» або позивач) до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.12.2016 року.

У судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду клопотання за вхід. №12560/17, відповідно до якого просить суд розглянути справу в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримано у повному обсязі з підстав, зазначених в адміністративному позові (а.с.4-10, Т.1).

Представник відповідача сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить наявний в матеріалах справи довідковий лист з відміткою (а.с. 126, Т.5), однак до судового засідання не прибув без поважних причин, заперечень або ж доказів в підтвердження законності прийнятого ДПІ у Приморському р-ні ГУ ДФС в Одеській обл. оскаржуваного рішення до суду не надано.

За наявності клопотання представника позивача та на підставі положень ч.4,6 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення щодо розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 19.10.2016р. №№ 000565/1393, 000566/1394, посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (надалі ПКУ) та відповідно до наказу ДПІ від 19.10.2016р. №1171 в період з 21.10.2016р. по 10.11.2016р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Олімп-Юг», з питань правильності нарахування податку на додану вартість за господарськими відносинами із контрагентами позивача.

За результатами перевірки складено акт №5805/15-53-14-01/33933584 від 17.11.2016 року, яким встановлено заниження податку на додану вартість до сплати на загальну суму 3697408,00 грн. (а.с.11-91, Т.1).

На підставі ОСОБА_1 перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 01.12.2016р. № на загальну суму 5546112,00 грн. (а.с.92).

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 перевірки, судом встановлено, що підставою для визначення ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області порушення ПП «Олімп-Юг» податкового законодавства, слугували висновки перевіряючих стосовно: неправомірності формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «ГОЛЬФСТРИМ ТМ», ТОВ «АО ЗЕД», ТОВ «ТЕКСТИЛЬ КО», ТОВ «КОНТРАКТ-СЕРВІС-ПЛЮС», ТОВ «ГЛОБАЛСТРОЙБУД», ТОВ «СКАЙМІСТ», ПП «ЗЕРНОІНТРЕЙД», ТОВ «ДРИМТАУН», ТОВ «ШТРІХМЕД», ТОВ «ІСАВЕКА», ТОВ «ПАК ФА», ТОВ «МАГНАТ-ПК», ТОВ «КІБЕР ДАЙНЕМІКС», ТОВ «ХІМПАКПРОД», ТОВ «СЕЛФТЕКС», ТОВ «САЙЛЕС ГРУП», ТОВ «ТРАЙДЕР ГРУП», ТОВ «МЕРКУРІЙ КОНСАЛТ», ТОВ «ГАММА ОЙЛ», ТОВ «СПІРІТ КОМПАНІ», ТОВ «БІЗНЕС ПАВЕР-ГРУП», ТОВ «МЕЙН ОСОБА_2», ТОВ «ПРОМТЕХРЕСУРС», ТОВ «РАХМАТ ГРОБАЛ», ТОВ «ВАРУНА ТОРГ», ТОВ «КОМФОРТ ФІНАНС», ТОВ «ТРЕНД ФАКС», ТОВ «МЕГАПРОМ-ПЛЮС», ТОВ «ШЕЛБРУК ІНВЕСТІНГ», ТОВ «БІЗНЕС ОСОБА_3», ТОВ «АРКАНА ГОЛД», ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» на підставі отриманої ДПІ податкової інформації щодо неможливості проведення звірок/перевірок вказаних контрагентів, відсутності товарно-транспортної документації,

відсутності у останніх виробничих потужностей для виконання зобовязань за договорами з позивачем.

Суд вважає висновки акту перевірки такими, що не відповідають дійсності, а прийняте відповідачем на підставі акту перевірки податкове повідомлення - рішення таким, що підлягає скасуванню, на підставі наступного.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пунктами 1, 3 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України 20.08.15 № 727 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.15 № 1300/27745 встановлено, що результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки. Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, (акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, згідно з Порядком № 984 від 22.12.10 р., чинним до затвердження Порядку №727 від 20.08.15).

Отже, документальна перевірка проводиться, зокрема, на підставі звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Суд зазначає, що належних податкових перевірок контрагентів позивача проведено не було, втім, висновки перевіряючих щодо порушення ПП «Олімп-Юг» податкового законодавства, які встановлені на підставі аналізу непідтвердженої податкової інформації іншої ДПІ, з огляду лише на незнаходження останніх за податковою адресою, відсутності виробничих потужностей, відсутності достатньої кількості штатних працівників є безпідставними та такими, що були встановлені з порушенням вимог п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ. Перевіряючими не було здійснено аналізу господарських операцій та первинної документації, а викладена в листах інших ДПІ інформація не доводить встановлені порушення вимог податкового законодавства позивачем.

Суд зазначає, що за висновками Верховного суду України у постановах від 09.09.08 у справі № 21-500во08, від 01.06.10 у справі № 21-573во10, якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме до цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.05 № 747-IV (надалі - КАСУ) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч.1 ст. 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Така правова позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, яким у рішенні від 22.01.09 р. у справі Булвес АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також інших справах зазначено, що платник податку не повинен відповідати за невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім цього, ст. 204 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (із змінами та доповненнями) передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦКУ недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Ст. 228 ЦКУ передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. З урахуванням цього, можна дійти висновку, що позиція, викладена в акті перевірки є незаконною, також з огляду на те, що рішення про недійсність правочину може бути винесене виключно судом. При цьому в акті відсутнє посилання про наявність будь-яких рішень суду з цього приводу.

Згідно з рекомендаціями ВАСУ № 742/11/13-11 від 02.06.11р., для зясування обставин відсутності факту здійснення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 11 КАСУ суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Суд зазначає, що видами діяльності ПП «Олімп-Юг» є: 43.21 - Електромонтажні роботи, 43.29 - інші будівельно-монтажні роботи, 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля, 61.90 - Інша діяльність у сфері електрозвязку, 80.10 - діяльність приватних охоронних служб, 80.20 - обслуговування систем безпеки.

Судом також встановлено, що за перевіряємий період між позивачем та ТОВ «ГОЛЬФСТРИМ ТМ», ТОВ «АО ЗЕД», ТОВ «ТЕКСТИЛЬ КО», ТОВ «КОНТРАКТ-СЕРВІС-ПЛЮС», ТОВ «ГЛОБАЛСТРОЙБУД», ТОВ «СКАЙМІСТ», ПП «ЗЕРНОІНТРЕЙД», ТОВ «ДРИМТАУН», ТОВ «ШТРІХМЕД», ТОВ «ІСАВЕКА», ТОВ «ПАК ФА», ТОВ «МАГНАТ-ПК», ТОВ «КІБЕР ДАЙНЕМІКС», ТОВ «ХІМПАКПРОД», ТОВ «СЕЛФТЕКС», ТОВ «САЙЛЕС ГРУП», ТОВ «ТРАЙДЕР ГРУП», ТОВ «МЕРКУРІЙ КОНСАЛТ», ТОВ «ГАММА ОЙЛ», ТОВ «СПІРІТ КОМПАНІ», ТОВ «БІЗНЕС ПАВЕР-ГРУП», ТОВ «МЕЙН ОСОБА_2», ТОВ «ПРОМТЕХРЕСУРС», ТОВ «РАХМАТ ГРОБАЛ», ТОВ «КОМФОРТ ФІНАНС», ТОВ «ТРЕНД ФАКС», ТОВ «МЕГАПРОМ-ПЛЮС», ТОВ «ШЕЛБРУК ІНВЕСТІНГ», ТОВ «БІЗНЕС ОСОБА_3», ТОВ «АРКАНА ГОЛД», укладені та виконані договори щодо технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, поставки, підбору, перевірці та проведення психофізіологічних досліджень кандидатів на роботи охоронників, надання юридичних послуг, перевезення пасажирів, надання інформаційно-консультаційних послуг, надання поліграфічних послуг, надання маркетингових послуг, технічного обслуговування, навчання співробітників, купівлі-продажу, інші. Виконання вказаних договорів підтверджується наявними у позивача наступними документами: видатковими накладними, рахунками-фактури, платіжними дорученнями, актами здачі-прийняття робіт, виписками по рахунках, внутрішніми журналами-звітами, журналом реєстрації внутрішніх журналів-звітів тощо (а.с.136-249 Т.1, 3-34, 47-250 Т.2, 1-250 Т.3, 1-250 Т.4, 1-121 Т.5).

Відтак, поставлений товар та отримані послуги від контрагентів ПП «Олімп-Юг» використовувались останнім безпосередньо у власній господарській діяльності, що у свою чергу спричинили зміну майнового стану позивача.

Крім того, законодавством передбачено певні підстави для ведення бухгалтерського обліку, перелік обовязкових вимог щодо складання первинних документів.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Цією ж статтею передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, "які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд констатує, що надані позивачем первинні документи складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року, тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.

Відповідність цих документів вимогам нормативно-правових актів Податковою інспекцією не спростовано, що безперечно свідчить про законність та реальність господарських операцій, які виникали між Позивачем та ТОВ «ГОЛЬФСТРИМ ТМ», ТОВ «АО ЗЕД», ТОВ «ТЕКСТИЛЬ КО», ТОВ «КОНТРАКТ-СЕРВІС-ПЛЮС», ТОВ «ГЛОБАЛСТРОЙБУД», ТОВ «СКАЙМІСТ», ПП «ЗЕРНОІНТРЕЙД», ТОВ «ДРИМТАУН», ТОВ «ШТРІХМЕД», ТОВ «ІСАВЕКА», ТОВ «ПАК ФА», ТОВ «МАГНАТ-ПК», ТОВ «КІБЕР ДАЙНЕМІКС», ТОВ «ХІМПАКПРОД», ТОВ «СЕЛФТЕКС», ТОВ «САЙЛЕС ГРУП», ТОВ «ТРАЙДЕР ГРУП», ТОВ «МЕРКУРІЙ КОНСАЛТ», ТОВ «ГАММА ОЙЛ», ТОВ «СПІРІТ КОМПАНІ», ТОВ «БІЗНЕС ПАВЕР-ГРУП», ТОВ «МЕЙН ОСОБА_2», ТОВ «ПРОМТЕХРЕСУРС», ТОВ «РАХМАТ ГРОБАЛ», ТОВ «КОМФОРТ ФІНАНС», ТОВ «ТРЕНД ФАКС», ТОВ «МЕГАПРОМ-ПЛЮС», ТОВ «ШЕЛБРУК ІНВЕСТІНГ», ТОВ «БІЗНЕС ОСОБА_3», ТОВ «АРКАНА ГОЛД».

Крім цього, в акті перевірки зазначається, що позивачем не надано товарно-транспорту документацію, якою підтверджується поставка товару від контрагентів позивача. Суд погоджується з доводами ПП «Олімп-Юг», що відсутність певної транспортної документації не може бути єдиною беззаперечною підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей.

Згідно висновків, які викладені в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.07.2010р. по справі №К-1972/10 вбачається, що правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформленні господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення. До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діюче законодавство висуває лише умову про те, що вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результатів робіт, послуг.

Суд також вважає за необхідне зазначити щодо висновку стосовно відсутності інформації про наявність у контрагентів позивача виробничих потужностей, складських приміщень, наявність автомобільного чи іншого транспорту, відсутність достатньої кількості штатних працівників як підстава для визначення ДПІ у Приморському р-ні ГУ ДФС в Одеській області порушення ПП «Олімп-Юг» податкового законодавства, зокрема, наявність або ж відсутність у підприємства матеріально-технічної бази, потужностей не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього і не впливає на вирішення питання про наявність наміру сторін щодо реального настання правових наслідків, обумовлених правочином. Таку ж позицію викладено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі №К/9991/27474/12 від 04.03.2014р.

Відповідно пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.3 ст. 198 ПКУ (в редакції, чинній на час перевірки) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПКУ встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПКУ передбачено, що датою виникнення платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПКУ встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 31-11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПКУ податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПКУ (редакція 2015 року) податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, суд не погоджується з висновками акту перевірки про порушення з боку ПП «Олімп-Юг» вимог податкового законодавства та винесеним на підставі висновку податкового повідомлення - рішення № від 01.12.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надано до суду письмових заперечень або ж доказів правомірності та обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки №5805/15-53-14-01/33933584 від 17.11.2016 року, у звязку з чим суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позову ПП «Олімп-Юг» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 01.12.2016 року.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного Підприємства «Олімп-Юг» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.12.2016 року, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 01.12.2016 року.

Стягнути з Приватного Підприємства «Олімп-Юг» (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Зоопаркова, буд. 4) до Державного бюджету України, отримувач: УК у м. Одесі/ Київський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, р/р № 4005, код класифікації доходів бюджету 22030101, судовий збір в розмірі 81813 (вісімдесят одна тисяча вісімсот тринадцять) гривень 68 коп.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській област на користь Приватного Підприємства «Олімп-Юг» (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Зоопаркова, буд. 4) сплачені судові витрати у загальному розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень згідно платіжного доручення №3002 від 27.12.2016р.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.