Справа № 826/16522/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Октан» та Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Октан» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про: визнання незаконними дій при включенні до актів опису майна № 4 від 11 квітня 1014 року та № 16 від 06 серпня 1014 року майна, залишкова вартість якого значно більша аніж сума податкового боргу; зобов'язання внести зміни в акт опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року та акт опису майна № 16 від 06 серпня 2014 та привести їх до вимог п. 89.2 ст. 82 Податкового кодексу України; зобов'язання звільнити з податкової застави все майно, зазначене в акті опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року та частку майна з акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 за його залишковою вартістю на загальну суму 3 785 872,59 грн.; зобов'язання внести відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про суму зменшеної податкової застави.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року у справі № 826/16522/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2016 року № К/800/35984/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року скасовано, а справу № 826/16522/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2016 року вбачається, що рішення судів попередніх інстанцій у справі були скасовані у зв'язку з наступним.

За результатами аналізу змісту норм п.п. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14, п. 89.2 і 89.3 ст. 89 ПК України, та врахування правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в його рішенні від 24 березня 2005 року № 2-рп/2005 (справа про податкову заставу) Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що розмір податкової застави, виходячи із загальних принципів права, повинен відповідати сумі податкового зобов'язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач уточнив свої позовні вимоги та просив: визнати незаконними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві при включенні до актів опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року та № 16 від 06 серпня 2014 року ТОВ «Фірма Октан» () майна залишкова вартість якого значно більша аніж сума податкового боргу; зобов'язання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни в акт опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року та акт опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року, та привести їх до вимог п. 89.2. cт. 89 Податкового кодексу України; зобов'язання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві звільнити з податкової застави все майно зазначене в акті опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року з залишковою вартістю зазначеною в акті - 1 373 896,65 грн. та частку майна, зазначеного в п. 3 таблиці акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року - Бензин А-92 в кількості 362.517 т. вартістю 2 209 732,62 грн. та встановити, що залишкова вартість цього описаного в заставу майна перевищує розмір наявного у ТОВ «Фірма Октан» податкового боргу на 3 583 629,27 грн., зобов'язання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві внести відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про суму зменшення податкової застави на 3 583 62,27 грн. з внесенням даних, про дійсний розмір податкової застави - 8 033 610, 92 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо включення до акта опису майна від 06 серпня 2014 року № 16 майна ТОВ «Фірма «Октан» (), залишкова вартість якого перевищувала наявну станом на дату складання цього акта опису суму податкового боргу, незабезпеченого податковою заставою; скасовано акт опис майна від 06 серпня 2014 року № 16, складений податковим керуючим Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в рахунок погашення податкового боргу; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві звільнити з податкової застави рухоме майно ТОВ «Фірма «Октан» (), перелік якого зазначено в акті опису майна від 06 серпня 2014 року № 16. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ТОВ «Фірма Октан» та відповідач -Державна податкова інспекція у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, звернулись до суду з апеляційними скаргами.

У апеляційній скарзі ТОВ «Фірма Октан», посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Натомість відповідач, зазначаючи у апеляційній скарзі про порушення норм матеріального права, просить оскаржувану постанову скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що з огляду на наявність у платника податкового боргу в сумі 8 033 604,99 грн. на підставі рішення керівниками Інспекції від 07 квітня 2014 року № 369/26-58-25-01-23 про опис майна у податкову заставу податковим керуючим складено акт опису майна від 11 квітня 2014 року № 4, до якого включено активи платника (меблі, товарні залишки, паливно-мастильні матеріали) загальною вартістю 1 373 896,65 грн.

Листом від 10 квітня 2014 року № 207/1 позивач повідомив Інспекцію про наявність у нього паливно-мастильних матеріалів на суму 10 243 343,54 грн., що знаходяться на відповідальному зберіганні у Нафтобазі, що розташована по Камишовому шосе, 29/3 у м. Севастополі Автономної Республіки Крим, однак не можуть бути фізично представлені контролюючому органу у зв'язку з невизначеною політичною ситуацією на території Автономної Республіки Крим.

У подальшому позивач звернувся до Інспекції з листом від 28 липня 2014 року № 297, в якому повідомив про наявність доступу до нафтопродуктів, що знаходяться на відповідальному зберіганні на анексованій території АРК та запропонував забезпечити погашення наявного у товариства боргу включенням цих активів до податкової застави.

На підставі цього звернення платника відповідачем складено акт опису майна від 06 серпня 2014 року № 16, яким оформлено право податкової застави на зазначені нафтопродукти вартістю 10 243 343,54 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно включено до актів опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року та № 16 від 06 серпня 2014 року майно, залишкова вартість якого значно більша аніж сума податкового боргу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених ч. 2 ст. 11, ч. 1 і ч. 2 ст. 162 КАС України повноважень вийти за межі позовних вимог та скасувати акт опису майна від 06 серпня 2014 року № 16, складений податковим керуючим Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в рахунок погашення податкового боргу та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві звільнити з податкової застави рухоме майно ТОВ «Фірма «Октан» (), перелік якого зазначено в акті опису майна від 06 серпня 2014 року № 16.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком, виходячи з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 3 ст. 2 КАС наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з п.п. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному Податковим кодексом України, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Право податкової застави, виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (п.п. 89.1.1. ПК України); несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.п. 89.1.2. ПК України).

Відповідно до п. 89.3 цієї ж статті ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В силу вимог п. 89.2 ст. 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку передбаченому цією статтею.

Відповідно до п. 89.3. ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформляється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У пункті 2.7 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженому наказом Міністерства доходів і зборів від 10 жовтня 2013 року № 572, зазначено у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов'язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити орган доходів і зборів про наявність такого майна. Орган доходів і зборів зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення про включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.

Таким чином, в порядку наведеного законодавчого припису Інспекція за наслідками одержання від позивача листа з повідомленням про можливість доступу до нафтопродуктів, що знаходиться на анексовані території, повинна була включити до акта опису майна нафтопродукти на суму, що відповідає сумі існуючого у платника податкового боргу, незабезпеченого податковою заставою; втім у будь-якому разі відповідач не мав права розширювати законодавчо визначений обсяг податкової застави, навіть за згодою платника.

Не є підставою для розширення цього обсягу й невиконання платником податкового обов'язку. Адже у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У Рішенні Конституційного Суду України від 24 березня 2005 року № 2-рп/2005 (справа про податкову заставу) викладено правову позицію, що розмір податкової застави, виходячи із загальних принципів права, повинен відповідати сумі податкового зобов'язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності. Розмірність як елемент принципу справедливості передбачає встановлення публічно-правового обмеження розпорядження активами платника податків за несплату чи несвоєчасну сплату податкового зобов'язання та диференціювання такого обмеження залежно від розміру несплати платником податкового боргу. Забезпечення надходження до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів має здійснюватися шляхом запровадження податкової застави на активи платника податків у такому розмірі, який би забезпечував гарантоване відшкодування державі несплачених податків.

Наведена правова позиція Конституційного Суду України цілком відповідає європейським стандартам у сфері правового регулювання відносин власності.

Зокрема, згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 від 20 вересня 1952 року до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 (зі змінами, внесеними Протоколом № 11 від 11 квітня 1994 року), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим і не означало порушення права на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, але повинно здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав і основоположних свобод людини (рішення у справі «Стронг та Льонрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними меті їх застосування. Для того, щоб відповідати Конвенції, позбавлення повинно бути законним і спрямованим на досягнення справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника («Стреч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України», «Оксана Омелянівна Білозір та Віра Омелянівна Різова проти України, «Балан проти Молдови», «Україна-Тюмень проти України», «Федоренко проти України», «Інтерсплав проти України», «Москаль проти Польщі»).

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У справі, що переглядається, загальна вартість описаного податковим керуючим майна за актами описів активів від 11 квітня 2014 року № 4 та від 06 серпня 2010 року № 16 склала 11 617 240,19 грн., що перевищує податковий борг у розмірі 8 033 604,99 грн. (на забезпечення якого оформлено податкову заставу).

Вказані обставини, як в апеляційній скарзі, так і під час судового засідання суду апеляційної інстанції підтвердили представники учасників процесу.

Наведені дії суб'єкта владних повноважень не можуть бути розцінені як співрозмірне та пропорційне обмеження права платника на мирне володіння належним йому майном.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що акт опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року, всупереч вимогам п. 89.3 ПК України містить перелік неліквідного майна.

Разом з тим, а ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного розгляду справи, представником відповідача не обґрунтовано законності здійснених податковим органів дій щодо включення до акту опису майна від 11 квітня 2014 року майнових активів балансова вартість яких є нульовою.

Крім того, представником відповідача не обґрунтовано наявність правових підстав для включення до спірних актів майна, залишкова вартість якого є значно більша ніж сума податкового боргу. Представником відповідача не надано пояснень з приводу того, на підставі яких документів податковим органом визначено вартість майна, яке увійшло до спірних актів.

Також податковим органом не наведено підстав для неврахування при прийнятті акту № 4 від 11 квітня 2014 року листа позивача від 10 квітня 2014 року № 207/1, яким ТОВ «Фірма Октан» повідомляло відповідача про товарні залишки, зокрема про бензин та дизельне пальне на суму 10 243 343 грн. 54 коп., яке вподальшому було включено до акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про недостатність у платника, на момент складення акта опису майна від 11 квітня 2014 року № 4, майна для погашення податкового боргу.

Вказані вище обставини, свідчать про протиправність прийнятого відповідачем акту опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року .

Відповідно до приписів ч. 1 і 2 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: скасування рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 11 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права, висновки Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 20 квітня 2016 року № К/800/35984/15, та встановлену судом апеляційної інстанції незаконність акта опису майна від 11 квітня 2014 року № 4, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати зазначений акт.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час складення відповідачем акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року податковий орган не був позбавлений можливості привести прийняті ним акти у відповідність до вимог чинного законодавства, зокрема мав можливість скасувати попередньо прийнятий акт та скласти новий акт, загальна сума якого б відповідала сумі податкового боргу платника.

Матеріали справи свідчать про те, що за позивачем обліковується податковий борг на суму 8 033 604,99 грн., а загальна вартість описаного податковим керуючим майна за актами опису активів від 11 квітня 2014 року та від 06 серпня 2014 року № 16 склала 11 617 240,19 грн. відповідно, перевищення суми активів, які було включено до зазначених актів опису понад розмір наявного у платника податкового боргу становить 3 583 635, 2 грн.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає правомірними та обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «Фірма Октан» про визнання неправомірними дій Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві при включенні до акту опису № 16 від 06 серпня 2014 року ТОВ «Фірма Октан» () майна, залишкова вартість якого значно більша аніж сума податкового боргу.

При цьому, на переконання судової колегії, суд не наділений повноваженнями на власний розсуд визначати перелік активів, які повинні бути виключені з актів опису майна та виключити з атів опису суми, які перевищують розмір податкового боргу, оскільки здійснення таких дій є дискреційним правом суб'єкта владних повноважень.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2010 року № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Тобто, дискреційне повноваження - це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що належним способом захисту порушеного права ТОВ «Фірма Октан» є скасування акту опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року, складеного Державною податковою інспекцію у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві та зобов'язання відповідача розглянути питання щодо виключення з акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року майнових активів, з урахуванням їх залишкової вартості, які було включено до зазначеного акту опису понад розмір наявного у платника податкового боргу.

Припинення податкової застави відбувається за наявності передумов, визначених ст. 93 ПК України, а зменшення розміру податкової застави на суму перевищення податкового боргу можливе після вчинення податковим органом розгляду питання щодо виключення з акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року майнових активів, з урахуванням їх залишкової вартості, які було включено до зазначених актів опису понад розмір наявного у платника податкового боргу.

Отже, доводи апеляційних скарг ТОВ «Фірма Октан» та Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 27 грудня 2016 року та є підставами для її скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Октан» та Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Октан» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві при включенні до акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Октан», залишкова вартість якого перевищує суму податкового боргу.

Скасувати акт опису майна № 4 від 11 квітня 2014 року, складений Державною податковою інспекцію у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві розглянути питання щодо виключення з акту опису майна № 16 від 06 серпня 2014 року майнових активів, з урахуванням їх залишкової вартості, які було включено до зазначеного акту опису понад розмір наявного у платника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Октан» податкового боргу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 24 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.