Справа № 802/413/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 квітня 2017 р. Справа № 802/413/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Комісарчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) із адміністративним позовом до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - Департамент соцполітики Вінницької облдержадміністрації, департамент, відповідач) про:

- визнання дій щодо відмови в видачі дозволу на сплату залишкової вартості за автомобіль модель ЗАЗ 1102, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, яким був забезпечений ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у власність - неправомірними;

- зобов'язання надати дозвіл на сплату залишкової вартості за автомобіль ЗАЗ 1102, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та відповідно надання дозволу на перереєстрацію зазначеного автомобіля у власність.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що листом №04-503 від 30.01.2017 р. департамент відмовив їй у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля ЗАЗ 1102, 2001 року, наданого в 2001 році в якості допомоги чоловікові. Дана відмова мотивована тим, що відповідно до пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р. (далі - Порядок) після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту населення, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми сплаченої за нього інвалідом. Враховуючи те, що з дня смерті ОСОБА_4, пройшло більше шести місяців, відповідач відмовив у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся з цим позовом до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача пояснила, що у свідоцтві на транспортний засіб допущено помилку у даті видачі довідки, що і вплинуло на суть оскаржуваної відмови.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

03.12.2001 року ОСОБА_4 отримав відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року безкоштовно через Головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації, автомобіль ЗАЗ 1102, 2001 року .

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4 помер про що, свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 21.10.2011 року та актовий запис № 46.

12.09.2016 р. ОСОБА_3 звернулась до департаменту із заявою про переоформлення автомобіля, що належав її чоловікові за нею, за наслідком розгляду якої отримала відмову за №04-503 від 30.01.2017р.

У підсумку листа зазначено наступне: «Відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 р. № 999 члену сім'ї померлого інваліда, який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання та реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми сплаченої за нього інвалідом. Оскільки Ви не сплатили залишкову вартість автомобіля до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства протягом шести місяців з моменту смерті ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р), в Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації відсутні правові підстави надати Вам дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля та надати дозвіл на перереєстрацію зазначеного автомобіля Вам у власність».

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернулась до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовної вимоги в частині визнання дій щодо відмови у видачі дозволу неправомірними, суд виходить з наступного.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року (далі - Порядок №999).

Відповідно до пункту 12 Порядку №999, реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів, а недієздатним інвалідам і дітям-інвалідам - на їх законних представників.

У реєстраційних документах на автомобіль підрозділом МВС робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Реєстраційні документи на автомобіль, яким забезпечується сім'я, що складається з двох і більше інвалідів, оформлюються на одного з інвалідів. Одночасно в цих документах робиться позначка про можливість користування автомобілем іншим інвалідом з числа членів сім'ї, що перебував на обліку як сім'я, за умови відсутності у нього протипоказань до керування автомобілем.

Строк, на який передається право користування автомобілем члену сім'ї інваліда, встановлюється у реєстраційних документах на автомобіль з дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції виходячи з обставин конкретної сім'ї інваліда, дитини-інваліда.

В свою чергу, порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів регламентується Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 р. (далі - Порядок №1388).

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску.

Із положень пункту 16 Порядку №999 випливає, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї.

Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінпраці.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС протягом 10 діб з моменту визначення особи, що буде експлуатувати автомобіль на законних підставах, шляхом видачі письмової довідки, форма якої затверджується Мінпраці. До визначення такої особи автомобіль перебуває на зберіганні у членів сім'ї померлого інваліда, а у разі їх відсутності повертається головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. За результатами розрахунку складається довідка- рахунок за формою, що затверджується Мінпраці.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

В свою чергу, до членів сім'ї інваліда належать особи, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства (п.3 Порядку №999).

Із аналізу вищенаведених норм видно, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Як встановлено судом, згідно довідки від 03.12.2001 р. Головним управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації надано ОСОБА_4 автомобіль ЗАЗ 1102, 2001 року, який в подальшому зареєстрований Крижопільським МРЕВ УДАІ Вінницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 21.10.2011 року, а відтак на момент смерті останнього строк експлуатації належного йому на праві власності автомобіля ЗАЗ 1102, 2001 року становив менше 10 років.

При цьому, як видно із матеріалів справи дружина померлого ОСОБА_3 на протязі шести місяців з дня смерті інваліда не сплатила до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом, а відтак суд доходить висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу надати дозвіл на сплату залишкової вартості за автомобіль модель ЗАЗ 1102, 2001 року випуску є правомірними.

Разом з тим, визначаючись щодо позовних вимог щодо зобов'язання надати дозвіл на сплату залишкової вартості за автомобіль ЗАЗ 1102, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В свою чергу згідно частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., зазначено, що у випадку позбавлення власності, встановленні обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановленням контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy) [GC], заява No 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Отже, залишається встановити, чи було втручання виправданим. У зв'язку з цим Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"(Brumarescu v. Romania) [GC], п. 78).

Як встановлено судом, у свідоцтві про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 щодо автомобіля модель ЗАЗ 1102, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, вказана дата довідки совбезу 12.03.2001 р., у зв'язку із чим, як зазначає представник, позивач була впевнена, що строк експлуатації автомобіля станом на день смерті користувача становив більше 10 років, що передбачає безоплатну передачу автомобіля членам сім'ї померлої особи.

Однак, фактично зазначена довідка датована 3.12.2001 р., про що не могла знати позивач, адже цей документ їй не надавався.

Отже помилкове зазначення суб'єктом владних повноважень (Крижопільським МРЕВ УДАІ Вінницької області) дати довідки у свідоцтві на ТЗ призвело до того, що особа, яка має право на перереєстрацію за собою автомобіля позбавлена цього, що є неприпустимим та потребує судового захисту для відновлення права особи на майно.

Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії"[ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява No 33202/96, п. 120, ECHR 2000I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Onery?ld?z v. Turkey [GC], заява No 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява No 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" 7171 (Moskal v. Poland), заява No 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії"(Lelas v. Croatia), заява No 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. the Czech Republic), заява No 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII.

Суд наголошує, що через помилку допущену Крижопільським МРЕВ УДАІ Вінницької області у свідоцтві про реєстрацію ТЗ, позивач фактично позбавлена можливості переєструвати автомобіль ЗАЗ 1102, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1 у власність, адже пропустила встановлені законодавством для цього строки не зі своєї вини.

Окремо, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 41 Порядку №1388 забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, що одержані через органи соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, без письмового розпорядження зазначених органів.

Отже, без відповідного дозволу (письмового розпорядження) позивач не може переєструвати транспортний засіб на себе.

За таких обставин, беручи до уваги практику Європейського Суду з прав людини, суд доходить висновку, що позивач через допущену помилку несе "особистий і надмірний тягар", а відтак, з метою забезпечення справедливої рівноваги та захисту особи є необхідним задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації надати ОСОБА_3 дозвіл на сплату залишкової вартості на автомобіль ЗАЗ 1102 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ 1102 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 на ОСОБА_3.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини дев'ятої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Відтак позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався А тому, керуючись положеннями статті 94 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Зобов'язати Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації надати ОСОБА_3 дозвіл на сплату залишкової вартості на автомобіль ЗАЗ 1102 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ 1102 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 на ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна