Справа № 816/415/17
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/415/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи: Миргородський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУНП в Полтавській області, відповідач), треті особи: Миргородський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - Миргородський ВП ГУНП в Полтавській області), Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області (далі - ГУДКСУ в Полтавській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції;

- поновити його на посаді оперативного уповноваженого сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області;

- зобов'язати ГУНП в Полтавській області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з моменту звільнення ОСОБА_1 до набрання чинності постанови суду;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- зобов'язати ГУНП в Полтавській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 щодо його звільнення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції, оскільки підставою для такого звільнення стало визнання останнього винним у скоєнні кримінального правопорушення, яке являється предметом досудового розслідування кримінального провадження №0000303. При цьому, жодного обвинувального вироку у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 ще не винесено, розгляд справи на даний час триває. Таким чином, позивач вважає, що за відсутності обвинувального вироку суду, він не міг бути звільнений зі служби в Національній поліції.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх повністю.

Відповідач та треті особи в судове засідання явку своїх уповноважених представників не забезпечили, будучи належно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с. 20-22). Представником відповідача до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю підготовки обґрунтованих заперечень, а також перебування представника на лікарняному (а.с. 24). Треті особи про причини неявки суд не повідомили.

За приписами частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в період з 07.11.2015 по 24.02.2017 ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції (а.с. 32, 75).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 17.02.2017 №209 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" (за порушення вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179) наказано звільнити оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України (а.с. 74). З цим наказом позивач ознайомлений 17.02.2017, про що свідчить відмітка на наказі (а.с. 74, зворот).

24.02.2017 начальником ГУНП в Полтавській області полковником поліції ОСОБА_3 видано наказ №64 о/с "По особовому складу" про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 24.02.2017 (а.с. 75). Про винесення зазначеного наказу ОСОБА_4 повідомлено листом Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 24.02.2017 вих.№1008115/111/01-2017 (а.с. 8).

Не погодившись зі звільненням зі служби в поліції позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу від 17.02.2017 №209 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, зобов'язання вчинити дії.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить із наступного.

Правові та організаційні засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, в тому числі проходження ними атестування визначаються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIІI, який набув чинності 07.11.2015 (надалі також Закон №580).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Закону №580 передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарний статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частин першої, другої, пятої, шостої та пятнадцятої статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на тому, що підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України слугувало саме порушення відносно останнього кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною пятою статті 27, частиною другою статті 307, частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України, в той час, як за приписами частини першої статті 62 Конституції України та частини другої статті 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція №230).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Як слідує з матеріалів справи, наказом ГУНП в Полтавській області від 03.02.2017 №139 призначено службове розслідування з метою зясування обставин щодо повідомлення 02.02.2017 прокуратурою Полтавської області у рамках проведеного досудового розслідування кримінального провадження про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною пятою статті 27, частиною другою статті 307, частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України, оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 (а.с. 45). Із вказаним наказом позивача ознайомлено 08.02.2017, про що свідчить підпис останнього на наказі (а.с. 45 зі звороту).

Згідно з пунктами 5.1-5.3 Інструкції №230 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

14.02.2017 начальником ГУНП в Полтавській області полковником поліції ОСОБА_3 затверджений висновок службового розслідування за фактом відкриття прокуратурою Полтавської області кримінального провадження ЄРДР №0000303 за обставинами подій, до яких можливо причетний оперуповноважений СКП Миргородського ВП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (а.с. 38-44).

Зі змісту висновку слідує, що 02.02.2017 працівниками УПН ГУНП спільно з УСБУ в Полтавській області, УКП ГУНП та УВБ в Полтавській області ДВБ Національної поліції у ході реалізації матеріалів кримінального провадження ЄРДР №0000303 за ознаками частини пятої статті 27, частини другої статті 307, частини третьої статті 369 Кримінального кодексу України із залученням працівників управління "Корд" ГУНП була затримана злочинна група з ознаками організованості у складі чотирьох осіб ромської національності, члени якої на території Миргородського району Полтавської області займалися виготовленням та збутом наркотичного засобу - опію ацетильованого та концентрату макової соломки. Група мала звязок з ознаками корумпованості з оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1, який займався прикриттям "кришуванням" злочинної діяльності членів ОЗГ, повязаної зі збутом наркотичних засобів іншими учасниками групи.

02.02.2017 прокуратурою Полтавської області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною пятою статті 27, частиною другою статті 307, частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України, а 03.02.2017 Октябрським районним судом м. Полтава у справі №554/764/17 працівнику поліції обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 128000 гривень.

Проведеним службовим розслідуванням зясовано, що до складу організованої злочинної групи входили: організатор - ОСОБА_5 та співучасники - ОСОБА_6, ОСОБА_7 (Тахір) Володимирович та ОСОБА_8. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 налагодився тісний контакт, останній знав про те, що дана громадянка за попередньою змовою з членами своєї родини за місцем свого проживання налагодила системний збут наркотичних засобів та погодився посприяти у вчиненні нею та її рідними незаконної реалізації наркотичними засобами, за що кожного місяця мав отримувати відповідну грошову винагороду. Про незаконну діяльність ОСОБА_1 правоохоронним органам стало відомо в результаті звернення начальника міжрайонного відділення УПН ГУНП майора поліції ОСОБА_9, який повідомив, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 звернувся до нього з пропозицією "кришування" за винагороду сімї ромської національності у здійсненні нею діяльності, що направлена на збут наркотичних засобів.

За результатами проведеного службового розслідування та на підставі наявних матеріалів комісія ГУНП дійшла висновку, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не вживав заходи, передбачені Законом України "Про Національну поліцію", направлені на документування протиправної діяльності ОСОБА_5, а навпаки вступив з нею у неділові відносини, повязані з незаконним обігом наркотиків, що, зокрема, виявилося в активних діях зазначеного поліцейського, направлених на пособництво в незаконному зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також в пропозиції та наданні неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

За висновком службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП у Полтавській області 14.02.2017, вищевказаними діями старший лейтенант поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1, п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та Правила етичної поведінки поліцейських (а.с. 43).

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

За приписами статті 23 вказаного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ "Основні вимоги до поведінки поліцейського" Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський, зокрема, повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України.

Наявні у матеріалах справи матеріали службового розслідування свідчать про те, що ОСОБА_1 не були вжиті заходи, направлені на документування протиправної діяльності ОСОБА_5 та членів її родини, що повязана зі збутом наркотичних засобів, та є свідченням порушення службової дисципліни позивачем.

Також згідно письмових пояснень майора міліції ОСОБА_9 від 13.02.2017, що відбиралися у останнього в ході службового розслідування за фактом відкриття прокуратурою Полтавської області кримінального провадження ЄРДР №0000303 за обставинами подій, до яких можливо причетний оперуповноважений СКП Миргородського ВП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (а.с. 57). Згідно цих письмових пояснень по суті поставлених запитань ОСОБА_9 пояснив, що «в кінці літа 2016 року до нього звернувся громадянин ОСОБА_1 з пропозицією "кришування" сім'ї ромської національності, тобто отримання від нього і від них неправомірної вигоди з метою невтручання та неперешкоджання їхній діяльності з приводу збуту наркотичних засобів».

Підбурювання до вчинення іншими колегами неправомірних діянь з корисною метою саме по собі є грубим порушення службової дисципліни та дискредитуючим вчинком позивача як посадової особи органу державної влади, що негативно впливає на авторитет органів Національної поліції вцілому.

У зв'язку з тим, що вказана надзвичайна подія стала можливою внаслідок особистої недисциплінованості позивача, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, встановлений за результатами службового розслідування, що набрали форму висновку, затвердженого начальником ГУНП у Полтавській області 14.02.2017 /а.с. 38-44/, а саме порушення службової дисципліни, що виявилося у недотриманні вимог п. 1, п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та Правила етичної поведінки поліцейських.

Доводи позивача про порушення відповідачем порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Пунктом 6.2.1 Інструкції №230 виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема, викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.

Слід зауважити, що на виконання пункту 6.2.1 Інструкції ОСОБА_1 в ході службового розслідування неодноразово (08.02.2017 та 10.02.2017) пропонувалося надати письмові пояснення за фактом можливого порушення ним службової дисципліни та повідомлення йому про підозру за частиною пятою статті 27, частиною другою статті 307, частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України.

08.02.2017 по суті заданих питань ОСОБА_1 повідомив, що наразі до спілкування зі своїм адвокатом надавати будь які пояснення він відмовляється, при цьому, він послався на положення статті 63 Конституції України (пояснення від 08.02.2017 а.с. 49).

На повторну пропозицію надати пояснення за фактом повідомлення про підозру ОСОБА_1 також відмовився, посилаючись на відсутність у нього довіри до оточуючих, про що 10.02.2017 складено відповідний акт про відмову надати пояснення (а.с. 48).

В судовому засіданні представник позивача акцентував увагу суду на позитивну службову характеристику ОСОБА_1 за час його служби в органах внутрішніх справ та в органах Національної поліції, як на обставину, що унеможливлює допущення останнім порушення службової дисципліни.

В той же час у матеріалах справи має місце належним чином завірена копія службової характеристики старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, що складена 03.02.2017 начальником Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області полковником поліції ОСОБА_10 (а.с. 50). Зі змісту вказаної характеристики, зокрема, слідує, що ОСОБА_1 за час служби зарекомендував себе посередньо, певних успіхів у роботі не проявляв, недоліки по службі усував лише за контролем керівництва, мав задовільну теоретичну підготовку.

Тож позивач за місцем служби характеризується неоднозначно.

Крім того, у висновку службового розслідування зазначено про існування у ОСОБА_1 діючого дисциплінарного стягнення - зауваження, оголошеного наказом ГУНП від 26.05.2016 №562, яке не погашено в установленому порядку на момент вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за висновком даного службового розслідування.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Так, на переконання суду, при визначені позивачу виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідачем обгрунтовано враховано тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку.

Посилання позивача та його представника на незавершеність кримінального розслідування та відсутність у спірному випадку обвинувального вироку у кримінальній справі відносно позивача, як на підставу відсутності у діях ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, судом оцінюється критично, з огляду на те, що закриття кримінальної справи або ж виправдання позивача за наслідками розгляду кримінального провадження може свідчити лише про відсутність у його діях складу злочину, передбаченого нормами Кримінального кодексу України, та аж ніяк не спростовує факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, встановленого висновком службового розслідування.

Відповідно до частин першої та третьої статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи: Миргородський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2017 року.

Суддя Л.О. Єресько