Справа № 461/2257/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 квітня 2017 року м. Київ К/800/12739/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби

на постанову Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2016 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року

у справі № 461/2257/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Львівської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про порушення митних правил № 0679/20900/16 від 25 березня 2016 року.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2016 року позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року постанову суду першої інстанції в частині закриття справи про порушення митних правил відносно позивача відповідно до ст. 485 МК України - скасовано та прийнято нову якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, в якій він, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивачем вчинено дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів шляхом надання до митного органу товаросупровідних документів, у яких містилися недостовінрі відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до несплати митних платежів.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, інформація, яка зазначена в митних деклараціях № 209140000/2014/43195 від 05 грудня 2014 року та № 209140000/2014/041153 від 21 листопада 2014 року, відповідає зазначеній в товаросупровідних документах, зокрема, міжнародних товарно-транспортних накладних CMR від 15 жовтня 2014 року № 9 0005186, а також CMR від 15 жовтня 2014 року № 0005309, INVOICE від 16 жовтня 2014 року № 00158/16102014 та INVOICE від 16 жовтня 2014 року № 00157/16102014, експортних митних деклараціях країни експорту від 17 жовтня 2014 року № 14LTLR1000TR080B97 та від 17 жовтня 2014 року № 14LTLR1000EK080BB1, a також контракті від 01 жовтня 2014 року № VIT-06/ 14, укладеного між ТОВ "ВІТЕЗ" та компанією «Citrin Imp-Exp» GmbH.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким частково погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ч. 1 ст. 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ст. 485 МК України, відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Разом з тим, як вірно вказано судами, що суб'єктивна сторона даного правопорушення, характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

Крім того, судами зазначено, що рахунки-фактури EI 136 та EI 137 від 15 жовтня 2014 року складались з метою фіксування господарських операцій в ході виконання контракту № VIT-06/ 14, укладеним між ТОВ "ВІТЕЗ" та компанією «Citrin Imp-Exp» GmbH 01 жовтня 2014 року.

Слід зазначити, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується жодна господарська операція, але є пропозицією оплати за товар (роботи, послуги).

Інвойс (іншими словами рахунок-фактура, англ. Invoice, франц. Facture, нім. Rechnung, італ. Fatture) - у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Виписка інвойсу свідчить про те, що (крім випадків, коли постачання здійснюється по передоплаті) у покупця з'являється обов'язок оплати товару відповідно до зазначених умовами, а також про те, що товар відвантажено відповідно до умов поставки.

Крім того, надані позивачем (декларантом) інвойси і зазначені в них дані щодо вартості товару, яку відобразив позивач у деклараціях, взяті судом до уваги, оскільки видані продавцем 16 жовтня 2014 року. Тоді як рахунки-фактури, на які посилається митниця, є лише пропозицією оплатити товар і видані 15 жовтня 2014 року.

Таким чином, дані інвойсів від 16 жовтня 2014 року взяті судом до уваги, оскільки у межах господарських відносин сторони об'єктивно могли дійти згоди щодо зміни вартості товару.

Тому, висновок відповідача про дійсну митну вартість переміщуваного товару (сала свинного замороженого) в розмірі 0,85 Євро/ кілограм є безпідставним, таким, що ґрунтується на припущеннях, що зокрема підтверджується службовою запискою Управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Львівської митниці ДФС від 04 грудня 2015 року № 9 13-70-25/39-ЕП, в якому йдеться про те, що проведення розрахунку несплачених митних платежів є практично неможливим.

Враховуючи те, що будь-які умисні дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, відсутні в діях позивача тобто, відсутні ознаки суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка характеризується прямим умислом, якого в свою чергу у позивача не було, суд першої інстанції, з яким частково погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 461/2257/16-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед