Справа № 465/576/17
Суддя: Козюренко Р. С.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/576/17
Номер провадження 2-а/465/230/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 року

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючого судді Козюренка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, третя особа Княгиницька сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання протиправними дій державного виконавця Кривень Івана Степановича, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016 року ВП № 52709852,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, третя особа Княгицька сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати протиправними дій державного виконавця Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016 року ВП № 52709852 та скасувати постанову від 30.12.2016 року ВП № 52709852, винесену щодо виконання виконавчого листа № 2-а-1001/11, виданого Франківським районним судом м. Львова від 11.10.2016 року.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на виконанні у державного виконавця Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 перебуває виконавчий лист № 2-а-1001/11, виданий Франківським районним судом м. Львова від 11.10.2016 р., однак державним виконавцем не вжито належних заходів для виконання рішення суду, не в повній мірі було проведено виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення. Позивач вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016 року винесена передчасно, незаконно, необґрунтовано. ОСОБА_1 того, в оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець, як на підставу закінчення виконавчого провадження посилається на п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає закінчення виконавчого провадження у разі надіслання виконавчого документа суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст. 63 цього Закону.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю з мотивів, вказаних в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи. Подав письмові заперечення проти позову. Зазначив, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ним було враховано те, що боржник добровільно судове рішення не виконував, усіх заходи для його примусового виконання було вжито. Зокрема, здійснювалась перевірка виконання судового рішення, відібрано пояснення у сільського голови ОСОБА_3, накладено штраф, накладено арешт на кошти боржника, винесено постанову про стягнення виконавчого збору та скеровано повідомлення в Рогатинський відділ поліції Тисменицького відділу ГУ НП у Івано-Франківській області про вчинення боржником кримінального правопорушення. З цих підстав просить в позові відмовити.

Оскільки відповідач є субєктом владних повноважень відповідно до частини 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається за наявними в ній доказами.

Третя особа Княгиницька сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області в судове засідання не з»явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи, проте подала письмові пояснення. Зазначила причини через які, на її думку, як боржника у виконавчому провадженні, не можливо виконати рішення суду.

На підставі ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в письмовому провадженні.

Дослідивши надані докази, Суд встановив наступне:

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2016 року у справі № 2-а-1001/11 зобов»язано Княгиницьку сільську раду Рогатинського району Івано-Франківської області провести реєстрацію 101 договору купівлі-продажу майнових паїв СК «Княгиничі» та анулювання 101 свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства по особах відповідно до переданих договорів, видати ОСОБА_1 одне свідоцтво про право власності на майновий пай.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 року постанову від 31.05.2016 року залишено без змін.

11.10.2016 року Франківський районний суд м. Львова видав виконавчий лист № 2-а-1001/11.

21.10.2016 року державний виконавець Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52709852 з примусового виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2016 року та надав боржнику строк для самостійного виконання.

30.12.2016 року державний виконавець Кривень І.С. встановивши, що рішення не може бути виконано без участі боржника, останнім не виконано, що підтверджують зібрані під час виконання рішення документи, керуючись п. 11 ч.1 ст. 39, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. ОСОБА_1 того, у зазначеній постанові державний виконавець вказав, що наведене є підставою для надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Листом від 13.01.2017 року стягувач звернувся до начальника Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з листом, в якому просив надати інформацію про хід виконавчого провадження з примусового виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2016 року. Однак відповідь на лист не було надано.

Разом з тим, лише з письмових пояснень відповідача вбачається, що 07.10.2016 року державний виконавець Кривень І.С. здійснив перевірку виконання рішення боржником у наданий строк, про що було складено акт 07.11.2016 року. Постановою від 07.11.2016 року ВП № 52709852 на боржника накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. 23.11.2016 року сільський голова ОСОБА_3 надав пояснення з приводу невиконання рішення суду. 23.11.2016 року здійснив перевірку виконання рішення боржником, про що було складено акт від 23.11.2016 року. Також, згідно з поясненнями державного виконавця, ним було скеровано сільському голові Княгиницької сільської ради ОСОБА_3 попередження та повторно повідомлено про відповідальність у разі невиконання рішення суду. 23.11.2017 року державний виконавець виніс постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі 10200, 00 грн. та постанову про накладення арешту на кошти боржника на суму 21100,00 грн.

Таким чином, предметом спору є правомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про закінченню виконавчого провадження.

Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В силу положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Поряд з тим, відповідно до приписів ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі невиконання без поважних причин вимог державного виконавця, прийнятих відповідно, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік обставин за наявності яких виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Як встановлено судом, 30.12.2016 року державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 52709852 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.10.2016 року Франківським районним судом м. Львова. Правовою підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови стало невиконання боржником судового рішення.

В обґрунтування заперечень проти позову, відповідач, як суб»єкт владних повноважень лише покликається на те, що в межах даного виконавчого провадження ним отримано від сільського голови, як представника боржника пояснення, винесено постанови про накладення штрафу на боржника, про накладення арешту на кошти боржника, скеровано повідомлення у правоохоронні органи про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. В силу вимог ст. 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. ст. 70, 72 КАС України, суд вважає, що відповідач не надав суду належних доказів, які підтверджуть вчинення ним вказаних вище дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, а отже, доказів фактичного не виконання боржником в повному обсязі рішення суду.

Більше того, суд захистив права позивача, шляхом зобов»язання Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області провести реєстрацію 101 договору купівлі-продажу майнових паїв СК «Княгиничі» та анулювання 101 свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства по особах відповідно до переданих договорів, видати ОСОБА_1 одне свідоцтво про право власності на майновий пай, а державний виконавець зобов»язується вчинити всі залежні від нього дії, щоб це право було реально забезпечено, а рішення суду виконано.

Таким чином, можливість виконання судового рішення у зазначений спосіб, обумовлено повноваженнями Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. В силу вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не позбавлений можливості звернутись до боржника з відповідною вимогою, яку останній повинен розглянути в межах повноважень та в порядку, визначеному Законом України «Про органи місцевого самоврядування».

Відтак, наведений державним виконавцем у постанові про закінчення виконавчого провадження ВП № 52709852 від 30.12.2016 року хід виконавчих дій не є ефективним і достатнім для зобов»язання відповідача вчинити дії у спосіб, визначений постановою Франківського районного суду від 31.05.2016 року. Обставини, які зумовлюють можливість закінчити виконавче провадження ВП № 52709852 з підстав визначених ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" були відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що державний виконавець хоч і мав повноваження на винесення такої постанови, проте, як встановлено судом, у нього були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", а тому постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню, а дії та бездіяльність державного виконавця Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016 року ВП № 52709852 слід визнати протиправними.

Відповідно до ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За результатами судового розгляду справи відповідачем не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги та встановлені судом обставини, не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, обгрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх необхідних обставин.

Також Суд виходить з того, що правовідносини сторін, що виникають під час та у звязку із виконанням рішення суду, є частиною судового провадження.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу тривалості виконання рішення в світлі заходів, вжитих державою для прискорення вирішення внутрішніх систематичних проблем (остаточна ухвала щодо прийнятності у справі «Сокур проти України»; рішення у справах «Півень проти України», «Жовнір проти України», «Войтенко проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України»). У своїх рішеннях Суд зазначає, що, не виконуючи рішення суду, державні органи позбавили положення статті 6 § 1 будь-якого сенсу.

Тобто, невиконання рішення суду, яке набрало законної сили порушує права людини та громадянина, а також принципи закладені в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кодексі адміністративного судочинства України та інших Законах, які направлені на захист цих прав. Таке невиконання судових рішень підриває авторитет та довіру до суду та держави в цілому, що є неприпустимим у демократичній і правовій державі.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судові витрати у формі судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 70, 71, 86, 122, 128, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

постановив:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії державного виконавця Кривень І.С. Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016 року ВП № 52709852.

3.Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016 року ВП № 52709852.

4.Стягнути з Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань 640 (шістсот сорок) грн сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Козюренко Р.С.