Справа № 712/12895/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Інспектора роти № 2 батальйону УПП лейтенанта поліції Полтавець Ярослава Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції про визнання незаконними дій та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 2 батальйону УПП лейтенанта поліції Полтавець Ярослава Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції про визнання незаконними дій та скасування постанови серії АР № 091865 від 01.11.2016р.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано постанову серії АР № 091865 від 01.11.2016р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 протиправною та скасовано її.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.11.2016р. з чергової частини Управління патрульної поліції надійшла інформація про те, що водій автомобіля «Subaru Outback» д.н.з НОМЕР_1 здійснив грубі порушення Правил дорожнього руху, а саме: проїхав на заборонений сигнал світлофора. Про вказану подію повідомив учасник дорожнього руху, який безпосередньо рухався за даним транспортним засобом, був свідком зазначених подій, зафіксував їх на відеореєстратор та надав свій номер телефону для зв'язку.

Відповідач по телефону зв'язався із заявником, встановив місце його знаходження та під'їхав за адресою: м. Черкаси, вул. Руставі, 4, кооператив «Славутич», де, також, знаходився автомобіль «Subaru Outback» д.н.з НОМЕР_1 та сам позивач.

У відповідності до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою встановлення обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи здійснив опитування особи, яка повідомила про скоєне позивачем правопорушення, при цьому попередивши її про відповідальність за завідомо неправдиві свідчення.

При опитуванні свідок пояснив, що позивач під час руху три рази здійснив проїзд перехресть на заборонений сигнал світлофора, і що останнє порушення було зафіксовано ним на відеореєстратор, який був наданий для перегляду відповідачу. Також, за даних неодноразових грубих порушень Правил дорожнього руху свідок вважав, що позивач знаходився в стані алкогольного сп'яніння, що слугувало підставою для повідомлення в правоохоронні органи.

Після встановлених даних обставин події, відповідач звернувся до позивача, який на той момент перебував у автомобілі, проінформував його про встановлений факт скоєння ним правопорушення, про те, що при розгляді справи буде здійснюватись відеофіксація на відеореєстратор та пред'явив вимоги щодо надання посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Однак, позивач надати зазначені документи відмовився, надав лише паспорт для встановлення його особи та зазначив, що він на даний момент не керує транспортним засобом, жодного правопорушення не вчиняв, а при можливому допущені вчинення, не був зупинений працівниками поліції, а відтак, і не може бути притягнутий до відповідальності за відсутності в них доказів.

На підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно позивача прийнято постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 091865, якою на позивача накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення ПДР, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

Відповідно до ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2016р. з чергової частини Управління патрульної поліції надійшла інформація про те, що водій автомобіля «Subaru Outback» д.н.з НОМЕР_1 здійснив грубі порушення Правил дорожнього руху, а саме: проїхав на заборонений сигнал світлофора. Про вказану подію повідомив учасник дорожнього руху, який безпосередньо рухався за даним транспортним засобом, був свідком зазначених подій, зафіксував їх на відеореєстратор та надав свій номер телефону для зв'язку.

Підпунктом 19.2 п. 19 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009р. № 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2009р. за № 576/16592, яким затверджена Інструкція з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС встановлено, що працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Пунктом 7.6 даної Інструкції передбачено право працівників підрозділів ДПС використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Підпунктом 19.1 п. 19 Інструкції визначено порядок застосування спеціальних технічних засобів та приладів. Так, технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень ПДР, складові частини системи відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями про порядок їх використання.

Згідно п.п. 15.1.5 п. 15.1 п. 15 Інструкції, працівники підрозділів ДПС при порушенні учасником дорожнього руху вимог ПДР можуть використовувати спеціальні технічні засоби (у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння.

Відповідно до п.п. 27.8 п. 27 Інструкції, під час несення служби працівник підрозділу ДПС відповідно до норм чинного законодавства може застосовувати необхідні технічні засоби та технічні прилади для виявлення відповідного правопорушення.

Водночас, окремим пунктом 27.9 п. 27 Інструкції передбачено, що з метою запобігання конфліктним ситуаціям, об'єктивного розгляду справ, а також як допоміжний засіб для попередження протиправних дій та розкриття правопорушень допускається використання фото-, кінозйомки, відеозапису та звукозаписувальної техніки, а під час оформлення матеріалів ДТП воно є обов'язковим.

Отже, у розумінні даної Інструкції, технічними засобами і приладами є ті засоби і прилади, які використовуються для фіксації порушень ПДР, і які повинні обов'язково проходити сертифікацію відповідно до чинного законодавства, метрологічну повірку або мають свідоцтво про таку повірку (якщо це вимірювальна техніка), передаватися для користування безпосередньо на маршруті патрулювання із здійсненням контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Так, в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 091865 від 01.11.2016р. вказано на порушення позивачем проїзду на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушено п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху.

Вказаний факт було встановлено учасником дорожнього руху, який безпосередньо рухався за даним транспортним засобом, був свідком зазначених подій та зафіксував їх на відеореєстратор.

Однак, колегія суддів вважає, що наданий відеозапис з реєстратора свідка не є належним доказом, в розумінні положень ст. 251 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів проходження ним сертифікації, відповідно до чинного законодавства, метрологічної повірки та доказів, чи був переданий для користування безпосередньо на маршруті патрулювання із здійсненням контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Таким чином, з огляду на відсутність в матеріалах справи документів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих відповідачем на спростування цього факту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 091865 від 01.11.2016р. та наявність правових підстав її скасування.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Собків Я.М.
Повний текст ухвали виготовлено 26.04.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Беспалов О.О.

Собків Я.М.