Справа № 804/1162/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 р.Справа №804/1162/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
- з метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентами, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи;
- судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки обставинам справи щодо реальності вчинення спірних господарських операцій позивача з контрагентом-постачальником (ТОВ «Родоніт-М»), судами не зясовано всі умови відповідного договору, специфіки господарської операції позивача з контрагентом, не перевірено як мала здійснюватися та оформлюватися поставка, у тому числі у які строки, в яких обсягах, хто проводив транспортування, як мав прийматися товар та у якому місці, не перевірено доводи відповідача щодо неможливості Товариством з обмеженою відповідальністю «Родоніт-М» виконати умови договору;
- в той же час, з огляду на те, що відповідач в обґрунтування правомірності спірного податного повідомлення-рішення посилається на безпідставне формування витрат з метою заниження податкових зобовязань за операціями з контрагентами-покупцями (ТОВ «Фоззі-Фуд», ТОВ «АТБ», ТОВ «Адвентіс»), суди повинні були перевірити відповідні доводи податкового органу, перевірити чи вплинули вони на донарахування за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням з урахуванням того, що за операціями з продажу товарів позивачем витрати не формувалися;
- при новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Адміністративна справа №804/6250/13-а надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14 лютого 2017 року, справі присвоєно єдиний унікальний №804/1162/17 та за результатами автоматизованого розподілу передано на розгляд судді Верба І.О.
Оскільки провадження у справі уже відкрито, суддя прийняв справу до свого провадження ухвалою від 16 лютого 2017 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач виконав усі передбачені законом умови щодо формування витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування та має всі документальні підтвердження їх розміру. Податковим органом не доведено, що договори, укладені позивачем з контрагентами, є нікчемними.
В судовому засіданні позивач, чию явку суд визнав обовязковою, пояснив, що самостійно здійснював перевезення товару, маючи холодильну камеру, самостійно здійснював перепакування, та доставку покупцям, оскільки такий вид діяльності був основним. Позивач також зазначив, що мав триваючі правовідносини із контрагентами, відносно яких контролюючий орган встановив порушення.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем не було надано до перевірки документів, які підтверджують факт транспортування товару, в звязку з чим зроблено висновок про не встановлення факту передачі товару від продавця до покупців. Крім того, виробничих потужностей позивача недостатньо для здійснення діяльності в задекларованих обсягах. В акті перевірки правочини позивача з контрагентом-постачальником та контрагентами-покупцями визнані нікчемними.
В судовому засіданні позивач та представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Судом встановлено, що найменування відповідача було змінено на ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрований 06.03.2000 року, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом НОМЕР_1 та перебував у перевіреному періоді на обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового Кодексу України, відповідно до направлення від 22.01.2013 року №001686 та наказів від 04.01.13 року №4, від 01.02.2013 року №145, плану-графіку проведення планових документальних перевірок фізичних осіб-підприємців на 1 квартал 2013 року, проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року
Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 проінформований письмовим повідомленням від 04.01.2013 року №106/10/17-222, яке вручено платнику податків особисто 04.01.2013 року.
15.02.2013 року за результатами перевірки складено акт №457/172/НОМЕР_1, згідно висновків якого встановлені наступні порушення (т.1 а.с.8-29):
- підпункту 138.1.1 пункту 138.1, підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок безпідставного включення до складу валових витрат операцій по нікчемним правочинам, чим завищено валові витрати за 2011 року в розмірі 2011180 грн.;
- визнано нікчемність господарських операцій по постачальникам ТОВ «Родоніт-М» та покупцям ТОВ «Фоззі-Фуд», ТОВ «АТБ», ТОВ «Адвентіс» за січень 2011 року, лютий 2011 року, березень 2011 року, квітень 2011 року.
Актом перевірки встановлено наступне:
- перевіркою встановлено, що фактично згідно з документами, наданими для перевірки в період з 01.01.2011 року по 31.12.2012року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснював такі види господарської діяльності 51.70.0 - інші види оптової торгівлі, оптова торгівля фруктами та овочами, 63.40.0 - організація перевезення вантажів ліцензія на право здійснення перевезення вантажів №549803 від 19.08.2010 року;
- перевіркою встановлено взаємовідносини з контрагентами постачальниками правочини по яким визнано нікчемними за матеріалами ДПІ;
- ФОП ОСОБА_3 з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року діяльність здійснював на загальній системі оподаткування;
- залишків товарно-матеріальних цінностей станом 31.12.2012 у ФОП ОСОБА_3 не надано. Згідно письмового пояснення ФОП ОСОБА_3 наданого в ході перевірки, продукція має терміни зберігання, які вираховуються добами, швидко пошкоджується, не зберігається та реалізується без залишків;
- перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 до складу валових витрат 2011 року було безпідставно включено витрати по контрагенту-постачальнику ТОВ «Родоніт -М» (код 36366119), який перебував на обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Вид діяльності посередництво в торгівлі широкого асортименту;
- згідно наданих до перевірки видаткових накладних по ТОВ «Родоніт -М» вказано, що підприємство постачало кінзу, цибулю, салат, кріп, корінь селери, щавель, інші. Найманих працівників в штаті не значилось, основні фонди відсутні, земельних ділянок не значиться, автомобільного та іншого транспорту не має, отже наслідком діяльності ТОВ «Родоніт-М» є виключно формування валових витрат для інших субєктів господарської діяльності;
- до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська в ході проведення перевірки було направлено запит на проведення зустрічної звірки ТОВ «Родоніт -М» (код 36366119), але на теперішній час відповіді не отримано, тобто підтвердити взаємовідносини по господарським операціям не можливо;
- між ТОВ «Родоніт-М» та ФОП ОСОБА_3 укладено угоду постачання від 04.01.2011 року №040110. Термін дії договору до 31.12.2011 року. За січень-березень 2011 року за вказаним договором здійснені операції на загальну суму 1011180,16 грн., у звязку із чим завищено валові витрати; дані витрати включені до книги обліку доходів та витрат;
- в товарно-транспортних накладних вказано, що перевезення продукції здійснював ФОП ОСОБА_3 самостійно. Згідно наданих до перевірки подорожніх листів вказано, що вантаж (овочі) придбаний на Центральному колгоспному ринку у м. Дніпропетровську і розвантажено по мережам ТОВ «Фоззі-фуд» ТОВ «АТБ-Маркет», ТОВ «Адвентіс». Згідно ТТН вантаж (овочі) придбаний на Центральному колгоспному ринку у м. Дніпропетровську і розвантажено за адресою: вул. Г. Сталінграду, 138. Додаткових угод до перевірки не надано.
- в ході перевірки інших документів відносно даної господарської операції не було надано;
- згідно первинних документів встановлено, що виробничих потужностей недостатньо для здійснення діяльності в значних обсягах. Дані витрати відносяться до інших видів витрат та не являються витратами операційної діяльності;
- нормами підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено перелік витрат, що відносяться до складу витрат операційної діяльності. Вимогами підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку, витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, повязані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144 -148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу;
- таким чином, в порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 було включено безпідставно та за результатами перевірки витрати в сумі 2011180,16 грн. за 2011 рік, які підлягають виключенню зі складу валових витрат;
- між ТОВ «Фоззі-Фуд» (покупець) та ФОП ОСОБА_3 (продавець) було укладено угоду від 20.06.10 №203/06-10 на продаж товару (овочі, фрукти). До угоди не в повному обсязі надано специфікації, які є невідємною частиною договору. По ТОВ «Адвентіс» (покупець) угода укладена усна, не була надана для перевірки, згідно пояснень ФОП ОСОБА_3 взаємовідносини проводились згідно первинних документів (видаткових та податкових накладних). В ході перевірки досліджено ланцюг реалізації товару (продуктів харчування) та визнано частково нікчемність господарських операцій по товару, який придбався у ТОВ «Родоніт-М», внаслідок порушень, вказаних в розділі 2.1.2 акту по контрагентам-покупцям, а саме:
- - в договорі по реалізації товару не вказано як проводилась доставка товару, так як в угоді вказано, що товар поставлявся за рахунок продавця. До перевірки не надано товарно-транспортних накладних, які підтверджували транспортування товару;
- за наданих до перевірки документів неможливо встановити де, за якою адресою та якими транспортними засобами, відбувалось відвантаження та перевезення продукції. Відсутність виробничого обладнання, найманої праці, транспортних засобів, необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині продажу« реалізації, відвантаження товарно-матеріальних цінностей, віддаленість покупців свідчить про неможливість здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 з урахуванням реального часу.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що обєктом оподаткування є певні операції між конкретними субєктами господарювання, а не договори/правочини, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для встановлення порушення платником податків правил оподаткування.
Тільки встановлення мети та факту порушення встановлено порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
При цьому, відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обовязкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:
- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у звязку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо повязані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;
- відсутність первинних документів обліку.
Судом встановлено, що між ТОВ «Родоніт-М» та ФОП ОСОБА_3 укладено угоду постачання від 04.01.2011 року №040110, із строком дії договору до 31.12.2011 року. Згідно пункту 1.2 угоди поставка товару здійснюється силами та за рахунок покупця (т.1 а.с.67-70).
На підтвердження господарських операцій позивачем надано видаткові та податкові накладні, подорожні листи, які підтверджують постачання та перевезення водієм ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_2 зелені в асортименті з пункту навантаження Дніпропетровськ, Центральний колгоспний ринок ТОВ «Родоніт-М», місце доставки мережа магазинів ТОВ «Фоззі Фуд», ТОВ «АТБ-Маркет», ТОВ «Адвентіс», ТТН пункт навантаження Дніпропетровськ, ЦКР, пункт розвантаження Дніпропетровськ, Г.Сталінграду, 138: (т.1 а.с. 121-250):
1) за січень 2011 року:
2) за лютий 2011 року на загальну суму 728425 грн.:
- від 14.02.2011 року №139 на суму 108762,50 грн. без ПДВ; подорожній лист №1402-11, ТТН №139;
- від 18.02.2011 року №197 на суму 125329,17 грн. без ПДВ; подорожній лист №1802-11, ТТН №197;
3) за березень 2011 року на загальну суму 796650 грн;
- від 07.03.2011 року №57 на суму 154535,58 грн. без ПДВ; подорожній лист №0703-11, ТТН №57;
Розрахунки проведені в безготівковій формі, що не заперечується сторонами.
В судовому засіданні позивач пояснив, що він особисто здійснював транспортування зелені в асортименті, щодо адреси м. Дніпропетровськ, вул. Г.Сталінграда, 138, зазначив, що така адреса зазначена у звязку із необхідністю відображення реального руху товару, оскільки позивач особисто здійснював сортування товару для подальшого його розвезення подальшим покупцям, зауважив, що під час свят та напередодні кількість придбаного-проданого та перевезеного товару збільшувалась у звязку із наявністю попиту.
На підтвердження подальшого руху товару, позивачем надані договори поставки з яких вбачається подальший продаж придбаного товару - зелені в асортименті, що оформлено податковими та видатковими накладними. Розрахунки проведені в безготівковій формі, що не заперечується сторонами. (т.1 а.с. т.1 а.с.71-89, т.2 а.с.26-т.10.а.с.23, т.11 а.с.1-211).
Висновки контролюючого органу щодо нереальності операцій щодо також спростовуються довідкою ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 04.11.2011 року «Про результати документальної невиїзної перевірки фінансового-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ін НОМЕР_3 за лютий 2011 року», якою при перевірці операції платника податків у лютому 2011 року із ТОВ «АТБ-Маркет», ТОВ «Фоззи-Фуд», ТОВ «Главпотребсоюз», ТОВ «Адвентіс» підтверджено операції із обсягом поставки в розмірі 728425 грн. без ПДВ, 145685 грн. ПДВ (т.1 а.с.57-66).
Вказаною довідкою також підтверджено операції із придбання платником податків у лютому 2011 року ТОВ «Родоніт-М овочів в асортименті на суму 728425 грн. без ПДВ (ПДВ 145685 грн.), які в подальшому поставлені вищевказаним контрагентам.
Інших порушень, нереальності операції, непідтвердження подальшого продажу товару не встановлено, що свідчить про довготривалі реальні господарські відносини між позивачем та розглянутими контрагентами.
Стосовно висновків контролюючого органу щодо визнання нікчемним правочин платника податків із ТОВ «Родоніт-М», у звязку із цим подальших операції по покупцям ТОВ «Фоззі-Фуд», ТОВ «АТБ», ТОВ «Адвентіс» за січень 2011 року, лютий 2011 року, березень 2011 року, квітень 2011 року, суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що Цивільний кодекс України, з врахуванням змін, що внесені Законом України від 02.12.2010 року №2756-VI до статей 203, 234, 228, розділяє недійсні правочини на оспорювані, ті що підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, та неоспорювані нікчемні, ті, що не потребують їх визнання недійсними у судовому порядку.
Підстави для визнання правочинів оспорюваними та неоспорюваними є різними.
Так, згідно частин 1, 2 статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
З частин 1, 5 статті 203, частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; у разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, такий правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку.
Про такий розподіл свідчить й нова редакція назви статті 228 Цивільного кодексу України - «Правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства».
Таким чином, стаття 228 Цивільного кодексу України з 1 січня 2011 року, дати набрання чинності відповідними змінами, розподіляє правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, та правові наслідки вчинення правочину з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам або без мети реального настання правових наслідків, що ним обумовлені.
Суд зазначає, що визнання недійсними оспорюваних правочинів відноситься до компетенції суду, проте відповідач може зробити висновок про його нікчемність, у звязку із порушенням правочином публічного порядку.
У разі посилання відповідачем на нікчемність угод у звязку із порушенням платниками податку публічного порядку, такі обставини мають бути доведеними. Зокрема, доведенню підлягають обставини спрямування правочину на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
В даному випадку, суд керується постановою Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно якого перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 Цивільного кодексу України:
1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;
2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним;
- такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо;
- усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок;
- при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Судом встановлено не доведення належними та допустимими доказами нікчемності проаналізованих правочинів у цій справі, будь-яких інших підтверджень, окрім припущень, викладених в акті перевірки, контролюючим органом не надано.
З системного аналізу матеріалів справи та норм законодавства, суд вийшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, у звязку із чим присуджує на користь позивача сплачений судовий збір.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 2294 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1