Справа № 522/20405/16-а
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/787/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №661 від 30.10.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Представник позивачки у судове засідання зявився, надав суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без фіксації технічними засобами.

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області у судове засідання не зявився, не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що Головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 винесена постанова №661 від 30 жовтня 2015 року про адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, про яку ОСОБА_1 стало відомо 14 вересня 2016 року.

Постанова №661 від 30.10.2015 року винесена у звязку з тим, що були відсутні документи на проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1.

В зазначеній постанові вказано, що відповідно до положень ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

З наведеними вимогами ОСОБА_1 повністю не згодна, так як вважає, що доводи наведені в даній постанові не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать діючому законодавству України.

На думку позивачки постанова №661 від 30.10.2015 року по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, вважає дану постанову не обґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без встановлення обставин, документів та діючого законодавства, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки. Підставою для цього є наступні обставини.

14 липня 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеської області була винесена постанова №418 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з тих самих підстав, а саме за відсутність документів, щодо виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2.

13 червня 2016 року Першим Приморським відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження, з примусового виконання зазначеної постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеської області.

17 липня 2015 року позивачка ОСОБА_1 відповідно до договору дарування передала безоплатно у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 та за даною адресою з того часу на проживала, не знаходилась та не мала можливості проводити будівельні роботи.

24 червня 2016року державним виконавцем Телєуца Л.Ю. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

14 вересня 2016 року ОСОБА_1, стало відомо, що головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаментом ДАБІ в Одеської області ОСОБА_2, була винесена постанова №661 від 30.10.2015 року по справі про адміністративне правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.

15 вересня 2016 року позивачка письмово звернулась до Департаменту ДАБІ в Одеської області, щодо скасування постанови №661 від 30.10.2015 року по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн., але відповіді не отримала.

У звязку з тим, що у позивачки виникла необхідність, щодо продажу нерухомого майна, яке їй належить, була вимушена оплатити всі суми штрафів.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обовязкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно положень п.5 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до вимог п.9, п.12, п.13 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності субєктів містобудування або їх представників, які будують або збудували обєкт будівництва та посадові особи інспекції під час його здійснення зобовязані, зокрема, ознайомлювати субєкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

При цьому, субєкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль має право, зокрема, бути присутнім під час його здійснення, за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, подавати свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки.

Згідно із положеннями п.п.17, 18, 19, 20, 21, 22 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки складається протокол та припис про усунення порушень.

Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції і субєктом містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, якому надається копія акту та припис, в разі його винесення, а в разі незгоди з актом перевірки субєкт містобудування підписує його із зауваженнями, які є невідємною частиною акту.

В разі відмови субєкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис, а в разі відмови від отримання акту та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Постанова про накладення штрафу у триденний строк після її прийняття вручається під розписку субєкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику субєкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону Про судоустрій і статус суддів).

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженими Указом Президента України від 08.04.2011 року передбачено, що є основними завданнями ДАБК є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме:

- здійснення у межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань;

- виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, повязаним із створенням обєктів архітектури тощо.

Так у відповідності до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю складається протокол про адміністративне правопорушення.

Такий протокол за формою та змістом повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Згідно зі ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ст.280 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 ст.71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З постановою Департаменту №661 від 30.10.2015 позивачка не була ознайомлена, будь-яких пояснень не надавала, була складена за її відсутністю.

За змістом п.п7, 8 ч.1 ст.247 КУпАП, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, а також, у разі наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій. чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, па досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є обовязковість рішень суду.

Відповідно до ст.104 КАС України особа має право звернутися з адміністративним позовом, якщо вважає, що порушено її право, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У звязку наведеним, позивачка змушена звернутися до суду з адміністративним позовом, так як вважає вказану постанову органу владних повноважень протиправною, такою, що порушує її права.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб з субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів і правових актів індивідуальної дії).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій по винесенню постанови про накладення на позивача адміністративного штрафу за порушення вимог ч.1 ст.188-42 КУпАП, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову №661 від 30.10.2015 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання постанови суду.

Суддя 20.04.2017