Справа № 206/257/17 (2-а/206/27/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 рокусправа № 206/257/17 (2-а/206/27/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічеві Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій щодо обмеження у виплаті пенсії неправомірними, зобов'язання виплачувати пенсію без обмеження її максимального розміру,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо обмеження у виплаті ОСОБА_1 пенсії неправомірними.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснювати виплати ОСОБА_1 пенсії, нарахованої на підставі постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2016 року у справі № 206/4679/16-а та згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області за №18-200 вих.16 від 15.06.2016 року, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 20 грудня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивач є непрацюючим пенсіонером і пенсія призначена йому у 1998 році, тобто до 01 січня 2016 року, тому до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом 6 частини 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Лівобережним об'єднаним управлінням пенсійного фонду України в м. Дніпрі) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що абзацом 6 частини 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII застосовуються обмеження максимального розміру пенсії.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 28.10.1998 року перебуває на обліку в УПФУ в Самарському районі м. Дніпропетровська (реорганізоване Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровську) та отримує пенсію відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровську щодо відмови позивачу у перерахунку розміру пенсії. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровську провести перерахунок пенсії позивачу у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 15.06.2016 року №18-200 вих.16 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.07.2016 року. В іншій частині позову відмовлено.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 від 17 серпня 2016 року питання щодо здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження її максимального розміру не ставилося (а.с.89-91).

07 грудня 2016 року позивач звернувся в Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська з заявою в якій просив провести перерахунок його пенсії за рішенням суду від 04.10.2016р. без обмеження її граничного розміру (а.с.8).

26 грудня 2016 року Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська листом № Т 68/04/14 надали ОСОБА_1 відповідь щодо розрахунку пенсії в якій зазначають, що новий розмір пенсії складає 17777,66 грн. Проте згідно Закону України від 24.12.2015 № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» максимальний розмір пенсії/щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремих категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) у 2016 році не може перевищувати 10740 грн. Тому розмір пенсії до виплати з 01.07.2016 складає 10740 грн. (а.с.9-10).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про прокуратуру», Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно матеріалів справи, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016р. року встановлено, що виплата позивачу пенсії за вислугу років повинна здійснюватись відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення йому пенсії.

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ встановлено умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих.

На підставі ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ в редакції чинній на час призначення пенсії ОСОБА_1 прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що процедура призначення та перерахунку пенсії різні за своїм змістом і механізмом їх проведення.

Відповідно до абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (в редакції Закону України №911-VІІІ від 24.12.2015 року), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Положення про встановлення тимчасового обмеження на період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимального розміру пенсії у 10740 грн. визначено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Однак, згідно п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України №911-VІІІ від 24.12.2015 року, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

З наведеного можна зробити висновок, що законодавець чітко визначив коло суб'єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не входить, так як у 2016 році мав місце перерахунок пенсії останнього, а не її призначення.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є непрацюючим пенсіонером і пенсія призначена йому у 1998 році, тобто до 01 січня 2016 року, тому до розміру пенсії останнього не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п'ятнадцятої ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, № 1697-VII.

Отже, позивач має право на перерахунок та виплату пенсії, згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2016 року, без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 20 грудня 2016 року.

При цьому, при визначенні дати, з якої не підлягають застосуванню зазначені обмеження щодо пенсії позивача, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України вирішив (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з огляду на вищенаведене та те що 20 грудня 2016 року визнано неконституційними норми щодо обмеження граничного розміру пенсії саме з 20.12.2016 року, перерахунок та виплата пенсії позивача підлягає без застосування такого обмеження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак