Справа № 263/13789/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Васильченко О.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року справа № 263/13789/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Міронової Г.М., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року у справі № 263/13789/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 02.11.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя (далі Управління) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні, під час розгляду справи позовні вимоги уточнив, просив визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років протиправними та скасування рішення щодо цього; зобов'язати відповідача зарахувати йому до стажу роботи на прокурорських посадах для призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 01.08.1996 по 23.07.1997 стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 24.07.1997 по 21.03.1999 старшим помічником Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 22.03.1999 по 16.07.2001 старшим помічником прокурора міста Слов'янська; з 12.03.2003 по 02.04.2003 виконувачем обов'язків старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; з 03.04.2003 по 31.03.2004 старшим помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; зобов'язати Управління призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697 «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697), виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, починаючи з 16.09.2016.

В обґрунтування позову зазначив, що з 01.08.1996 по 04.07.2007 він працював в органах прокуратури України на прокурорських посадах. З 05.07.2007 по 30.12.2011 перейшов на роботу (державну службу) до Державної екологічної інспекції в Донецькій області, працював на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Донецькій області-заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Донецькій області, прийняв Присягу державного службовця (відповідно до ст.17 Закону України «Про державну службу», який діяв на той час). З 04.01.2012 по теперішній час знов працює в органах прокуратури України на прокурорських посадах. З того часу з його зарплати утримувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) для призначення спеціальної пенсії за Законом України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-ХІІ).

Згідно довідки прокуратури Донецької області про стаж роботи в органах прокуратури №11/830 від 16.09.2016 станом на 19.09.2016 стаж його роботи в органах прокуратури 18 років 00 місяців 18 днів, тобто це стаж роботи на посадах прокурорів (15 років 07 місяців 18 днів) та половина строку навчання за фахом (2 роки 04 місяці 28 днів). Загальний трудовий стаж (без врахування навчання у вищому навчальному закладі) складає 26 років 00 місяців 22 дні, з них стаж роботи в органах прокуратури (18 років 00 місяців 18 днів) та на державній службі (04 роки 05 місяці 25 днів), який дає право на пенсію за вислугою років, складає 22 роки 06 місяців 13 днів. На даний час він працює у прокуратурі Донецької області на посаді заступника начальника відділу роботи з кадрами. Вважає, що наявні підстави для призначення йому пенсії за вислугу років. Проте, відповідачем не всі періоди його роботи в органах прокуратури були зараховані до стажу роботи на посаді прокурора. Зокрема, ним виключені наступні періоди: періоди роботи з 01.08.1996 по 23.07.1997 стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 24.07.1997 по 21.03.1999 старшим помічником Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 22.03.1999 по 16.07.2001 старшим помічником прокурора міста Слов'янська; з 12.03.2003 по 02.04.2003 виконувачем обов'язків старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; з 03.04.2003 по 31.03.2004 старшим помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості.

З метою призначення пенсії він 16.09.2016 звернувся до Управління з відповідною заявою.

Рішенням Управління від 10.10.2016 № 814 та додатковим рішенням від 11.11.2016 йому відмовлено у призначенні пенсії на підставі Закону України від 02.03.2015 № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VII).

Вважає, що зазначене рішення Управління є протиправним, оскільки закон, яким скасовано право на призначення пенсії, не підлягає застосуванню до нього як такий, що звужує його конституційні права та порушує гарантії незалежності прокурора. Окрім того, Закон № 1789-ХІІ втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону № 1697-VП, яким визначено та на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України, зокрема, відповідно до ч.6 ст.86 цього Закону до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів. З огляду на викладене, виключення вищезазначених періодів з його служби в органах прокуратури Донецької області Відповідачем є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах Закону. У зв'язку з чим просив позов задовольнити у повному обсязі.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року у справі № 263/13789/16-а адміністративний позов було задоволено повністю, внаслідок чого, визнано неправомірним та скасовано рішення Управління № 814 від 10.10.2016 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою років, визнано неправомірним та скасовано додаткове рішення Управління від 11.11.2016 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою років, зобов'язано Управління зарахувати ОСОБА_2 до стажу робити на прокурорських посадах для призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 01.08.1996 по 23.07.1997 стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 24.07.1997 по 21.03.1999 старшим помічником Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 22.03.1999 по 16.07.2001 старшим помічником прокурора міста Слов'янська; з 12.03.2003 по 02.04.2003 виконувачем обов'язків старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; з 03.04.2003 по 31.03.2004 старшим помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості та зобов'язано Управління призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за вислугою років на підставі ст. 86 Закону № 1697-VП, виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, починаючи з 16.09.2016.

Постанова мотивована тим, що станом на 01 червня 2015 року Закон № 1697-VІІ не набрав чинності, а набрав чинності 15 липня 2015 року, тому не можна вважати, що Закон № 213-VІІІ скасовує норми Закону № 1697-VІІ, який є чинним, щодо врегулювання питань пенсійного забезпечення вважається більш пізнім, тому суд першої інстанції вважав, що саме його норми підлягають застосуванню в даних правовідносинах.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що частиною 5 розділу III Закону №213-VIII з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначалась, зокрема згідно з Законом України «Про прокуратуру». Умови та порядок призначення та перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідних рішень Уряду щодо перерахунку пенсій прийнято не було. Відтак, з 01.06.2015 органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені до 01.06.2015 року не перераховуються. Таким чином, Управління, маючи достатньо правових підстав, діючи у спосіб та в межах визначених законом, правомірно ухвалило рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на підставі ст.. 50-1 Закону №2663-III, який втратив чинність.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що з 01.08.1996 по 04.07.2007 позивач працював в органах прокуратури України на прокурорських посадах.

З 05.07.2007 по 30.12.2011 перейшов на роботу (державну службу) до Державної екологічної інспекції в Донецькій області, працював на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Донецькій області-заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Донецькій області, прийняв Присягу державного службовця (відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну службу», який діяв на той час).

З 04.01.2012 по теперішній час знов працює в органах прокуратури України на прокурорських посадах та з цього часу з його зарплати утримувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) для призначення спеціальної пенсії за Законом № 1789-ХІІ.

Згідно довідки прокуратури Донецької області про стаж роботи в органах прокуратури №11/830 від 16.09.2016 станом на 19.09.2016 наявний стаж роботи позивача в органах прокуратури складає 18 років 00 місяців 18 днів (стаж роботи на посадах прокурорів (15 років 07 місяців 18 днів) та половина строку навчання за фахом (2 роки 04 місяці 28 днів), даний факт визнаний відповідачем.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_2 серії БТ-II №6045680 загальний трудовий стаж (без врахування навчання у вищому навчальному закладі) позивача складає 26 років 00 місяців 22 дні, з них стаж роботи в органах прокуратури (18 років 00 місяців 18 днів) та на державній службі (04 роки 05 місяці 25 днів), який дає право на пенсію за вислугою років, складає 22 роки 06 місяців 13 днів, що не оспорюється відповідачем. На даний час позивач продовжує працювати у прокуратурі Донецької області на посаді заступника начальника відділу роботи з кадрами.

Рішенням Управління від 10.10.2016 № 814 та додатковим рішенням від 11.11.2016 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі Закону № 213-VIII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про прокуратуру».

Окрім того, відповідачем виключені зі стажу роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугою років, наступні періоди роботи на прокурорських посадах (загалом 06 років 0 місяців 06 днів): з 01.08.1996 по 23.07.1997 стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 24.07.1997 по 21.03.1999 старшим помічником Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 22.03.1999 по 16.07.2001 старшим помічником прокурора міста Слов'янська; з 12.03.2003 по 02.04.2003 виконувачем обов'язків старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; з 03.04.2003 по 31.03.2004 старшим помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості.

Відповідно до довідки прокуратури Донецької області №11/830 від 16 вересня 2016 року позивач працює в органах прокуратури та станом на 19 вересня 2016 року стаж роботи ОСОБА_2 в органах прокуратури становить 18 років 00 місяців 18 днів.

За приписами ч.1 ст. 86 Закону № 1697-VП прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Частиною 6 ст. 86 Закону № 1697-VП, передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

За результатами розгляду наданих позивачем документів страховий стаж ОСОБА_2 складає 25 років 07 місяців 18 днів, стаж роботи за вислугою років - 22 роки 06 місяців 13 днів, із них на посаді прокурора - 09 років 07 місяців 13 днів. Стаж, який зараховується до прокурорського на інших посадах прокуратури - 06 років 0 місяців 06 днів, половина навчання за фахом - 2 роки 04 місяці 28 днів та робота на державній службі - 04 роки 05 місяців 26 днів.

До стажу роботи на посаді прокурора не були зараховані періоди роботи позивача з 01.08.1996 по 23.07.1997, з 24.07.1997 по 21.03.1999, з 22.03.1999 по 16.07.2001, з 12.03.2003 по 02.04.2003, з 03.04.2003 по 31.03.2004.

Отже, вказані періоди роботи увійшли у вислугу років, але не можуть бути зараховані до стажу роботи на посаді прокурора, оскільки посади, які обіймав позивач у зазначені періоди не відносяться до посад прокурорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VП прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Згідно з ч. 8 ст. 86 Закону № 1697-VП, право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Водночас, відповідно до ч.6 ст.86 Закону № 1697-VП до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

З огляду на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що виключення зазначених періодів зі служби позивача в органах прокуратури Донецької області Відповідачем є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

Крім того, відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 16 Закону №1697-VІІ, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Посилання відповідача на те, що з 1 червня 2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема відповідно до Закону №1697-VІІ, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно з п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Станом на 01 червня 2015 року Закон № 1697-VІІ не набрав чинності, а набрав чинності 15 липня 2015 року, тому не можна вважати, що Закон № 213-VІІІ скасовує норми Закону № 1697-VІІ. Закон № 213-VІІІ стосувався іншого Закону Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ.

Закон № 1697-VІІ є чинним, щодо врегулювання питань пенсійного забезпечення набрав чинності пізніше в часі за Закон № 213-VІІІ, тому саме норми Закону № 1697-VІІ підлягають застосуванню в даних правовідносинах.

Відповідно до частини 3 статті 86 Закону №1697-VII, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведена законність та правомірність прийняття спірного рішень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності своєї відмови позивачу у призначенні пенсії, тому ці позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, згідно пункту 29 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі - Закон № 911-УІІІ) абзаци перший та другий частини пятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ викладено в такій редакції: "15. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Тимчасовий характер цієї норми продовжено до 31 грудня 2017 року Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Тобто, згідно чинного законодавства, незважаючи на задоволення вимог про необхідність здійснення призначення позивачу пенсії з 22.11.2016, позивач не має право на отримання пенсії ані в 2016, ані в 2017 роках. Відтак, задовольнити вимоги ОСОБА_2 про виплату йому пенсії з 16.09.2016 апеляційний суд не має правових підстав.

Також слід зазначити, що такі обмеження відповідно зазначеного Закону були застосовані також до всіх інших службовців державного сектору.

Зазначене свідчить про те, що позовні вимоги позивача в частині виплати пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону № 1697-VII виходячи з розміру 60 відсотків від суми заробітної плати починаючи з 16.09.2016, місцевим судом задоволені необґрунтовано, що є підставою для зміни судового рішення в цій частині.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині виплати пенсії, проте такий помилковий висновок суду в цій частині не призвів до неправильного вирішення по суті справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року у справі № 263/13789/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії змінити.

В пятому абзаці резолютивної частини постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року у справі № 263/13789/16-а слова «та виплатити» - виключити.

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року у справі № 263/13789/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: Г.М.Міронова

ОСОБА_3