Справа № 1/563/06/5016
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 р.Справа № 1/563/06/5016

Категорія:6.7Головуючий в 1 інстанції: Васильєва Л.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою КРУ в Миколаївській області на постанову господарського суду Миколаївської областi від 15.01.2007 року по справі за адміністративним позовом КРУ в Миколаївській області до Миколаївського інституту агропромислового виробництва УААН про стягнення з відповідача на користь держави 740 300 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2006 року КРУ в Миколаївській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Миколаївського інституту агропромислового виробництва УААН про стягнення з відповідача на користь держави 740 300 грн. залишкової вартості об'єкту нерухомості, оскільки за даними бухгалтерського обліку на балансі відповідача обліковується об'єкт - станція контрольного випробування свиней. Проведеною інвентаризацією цього об'єкту не встановлено.

Відповідач проти позову заперечував, оскільки стягнення цих коштів паралізує діяльність наукової державної установи. В судовому засіданні пояснив, що дійсно об'єкт станція контрольного випробування свиней практично зруйнована, оскільки знаходиться за межами населеного пункту, в 90-ті роки вона не експлуатувалась, відсутнє було фінансування на її утримання і охорону, про що неодноразово інформувалась ОСОБА_2 аграрних наук. Крім цього, цей обєкт не належить відповідачеві.

Постановою господарського суду Миколаївської областi від 15.01.2007 року у задоволенні позову відмовлено.

КРУ в Миколаївській області подало до суду апеляційну скаргу на постанову господарського суду Миколаївської областi від 15.01.2007 року. Апелянт просить скасувати вищезазначену постанову, задовольнити вимоги КРУ в Миколаївській області та стягнути з Миколаївського інституту агропромислового виробництва ОСОБА_2 академії аграрних наук на користь Держави 740 300 грн.

Апелянт вважає, що постанова прийнята без повного та всебічного зясування обставин справи, оскільки суд не врахував та не прийняв до уваги докази, які були дослідженні в судовому засіданні, оскаржувана постанова є необґрунтованою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено наступні обставини.

Керуючись положеннями ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»позивач здійснив перевірку стосовно фінансово-господарської діяльності відповідача за 2005 рік та перший квартал 2006 року. За результатами перевірки позивач склав акт від 18.08.2006 року № 14-24/180. Відповідно даних бухгалтерського обліку вищезазначеної перевірки у позивача обліковується станція контрольного випробування свиней на 1600 голів балансовою вартістю 2467800 грн., залишковою вартістю 740300 грн. та фіздворик балансовою вартістю 80700 грн., залишковою вартістю 0,0 грн. До зазначеної станції відносилось 11 будівель, які на теперішній час окрім складу взагалі відсутні. Фіздворик, який представляв собою одноповерхову кам`яну будівлю у наявності відсутній.

Керуючись положеннями п.10 ч.1 ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», позивач просить стягнути залишкову вартість вищезазначених споруд з відповідача на користь держави.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не посилається на жодний законодавчий акт, який би передбачав відповідальність державної установи за втрату основних засобів виробництва у формі стягнення в доход держави залишкової вартості втрачених засобів виробництва.

Посилання позивача на положення п.10 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», як на підставу для стягнення визначених ним коштів є неправомірним, оскільки зазначена норма Закону визначає можливість застосування права позивача на звернення до суду у випадках, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

За результатами ревізії позивач направив відповідачу лист від 29.08.2006 року, в якому запропонував з`ясувати причини нестач та вжити всіх необхідних заходів по відшкодуванню нестач основних засобів. Вимога щодо перерахування залишкової вартості відсутніх основних засобів в доход держави перед відповідачем не ставилась.

У відповідності з положеннями ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснює відповідно орган державної влади. В даному випадку право власності на майно, яке фактично знищене, тобто на станцію контрольного випробування свиней, здійснює ОСОБА_2 аграрних наук України.

Згідно положень ч.3 ст. 386 ЦК України, право на відшкодування шкоди, а значить і на звернення до суду з позовом щодо відшкодування завданої майнової шкоди має власник, права якого порушені, тобто ОСОБА_3 наук України, а не позивач.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу КРУ в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову господарського суду Миколаївської областi від 15.01.2007 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного 20 днів у встановленому законом порядку.

Повний текст судового рішення виготовлений 27.12.2010 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький