Справа № 805/1369/17-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 р. Справа №805/1369/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:09год.53хв.

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді Троянової О.В., секретаря Кудрі В.Г. розглянувши адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області

до Публічного акціонерного товариства Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція

про стягнення суми заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених за Списком №2 за листопад 2016 року у розмірі 4902,16грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція про стягнення суми заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених за Списком №2 за листопад 2016 року у розмірі 4902,16грн./а.с.3-4/.

Позов мотивовано наявністю у товариства з обмеженою відповідальністю Публічного акціонерного товариства Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за листопад 2016 року, яка підлягає стягненню у примусовому порядку.

Представник позивача до судового засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи /а.с.73-74/.

Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю та письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що відповідач не має обовязку по відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за списком № 2 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у звязку із тим, що вказані особи працювали у відповідача до 1992 року, а ст. 100 Закону України Про пенсійне забезпечення компенсації підприємством таких витрат не передбачає. Також відповідач зазначає, що у підприємства не має обовязку і по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій за списком № 2 ОСОБА_3, оскільки позивачем на підставі ст. 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування протиправно підвищено її пенсійний вік, у той час як вказана особа вже досягла пенсійного віку 55 років, відповідно до ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення. Відповідач посилається на ст. 58 Конституції України, в якому визначено, що закон не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли помякшує або скасовує відповідальність особи.

Разом із тим, відповідач вказує на той факт, що законодавством чітко встановлено обовязок підприємств відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій лише за списком № 1 та вказує на те, що розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій не є належним доказом понесення позивачем таких витрат. З урахуванням викладеного, просив відмовити в задоволенні позовних вимог /а.с.48-56/.

Враховуючи, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, зважаючи на відсутність визначених ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція зареєстроване в якості юридичної особи, ідентифікаційний код: 01413767, місцезнаходження: 87515, м. Маріуполь, вул. Євпаторійська, 49, Донецької області, про що зазначено у відомостях з Єдиного державного реєстру, безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі «Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України «Про деякі питання надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 466/5 від 31.03.2015р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 березня 2015р. за № 349/26794.

Відповідно до ст. 12 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України. Бюджет Пенсійного фонду України в зазначений період затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з підпунктом 5 п. 4 Положення, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах, районах у містах, а також управлінь у містах та районах (далі - територіальні органи) щодо: зокрема, забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами актів законодавства про пенсійне забезпечення і законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; інших платежів, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Як встановлено судом, відповідач публічне акціонерне товариство Спеціалізоване управління № 112 Стальконструкція зареєстроване в якості юридичної особи та включено до ЄДРОПУ за № 01413767, зареєстровано за адресою: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Євпаторійська, буд. 49, що вбачається з онлайн-відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя призначені та виплачені пенсії на пільгових умовах пенсіонерам, які працювали в публічному акціонерному товаристві Спеціалізоване управління № 112 Стальконструкція та були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці відповідно до п.п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (список № 2), зокрема: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується протоколами (розпорядження) про призначення пенсії, довідками про підтвердження пільгового стажу, про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії/а.с.26-38,78-94/.

Як вбачається з розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2 по вказаним працівникам підприємства відповідача, витрати органів Пенсійного фонду України за листопад 2016 року склали 4902,16 грн./а.с.5-8/.

Розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку таких пенсій в порядку, встановленому законодавством, надсилалися на адресу відповідача, про що свідчать листи управління, однак витрати відшкодовані не були.

Відомості стосовно оскарження зазначених розрахунків відповідачем у суду відсутні.

Відповідно до картки особового рахунку відповідача станом на час розгляду справи витрати управління по виплаті та доставці пільгових пенсій за спірний період з корегуванням на 2016 рік на суму 4902,16 грн. відповідачем не відшкодовані/а.с.34-35/.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, правомірно призначена та виплачена пенсія відповідно до п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі за текстом - Закон 1788-XII), було врегульовано Законом України № 400/97-ВР від 26.06.1997 Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі за текстом - Закон № 400/97-ВР).

Згідно абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно абз. 3 п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту б-з ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, тому суд вважає, що на публічне акціонерне товариство Спеціалізоване управління № 112 Стальконструкція покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено п. 6.7 Інструкції.

Як вже зазначалось судом вище, відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за спірний період управлінням направлялись відповідачу та докази їх оскарження останнім суду не надані.

Суд не приймає твердження відповідача на неправомірність вимоги управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя щодо відшкодування підприємством відповідача управлінню ПФУ витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, сплаченої ОСОБА_3, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що пільгова пенсія ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 призначена 17.05.2011.

Станом на дату призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії абз. 4 п. 1 ст. 2 Закон №400/97-ВР діяв у наступній редакції: Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення , відповідно до якої жінки мають право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

З 01 квітня 2014 року, відповідно до внесених змін, абзац 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР діє в новій редакції, відповідно до якої до обєкту оподаткування відносяться фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (замість ст. 12 Закону № 1788-ХІІ).

Згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції, яка діяла станом на час призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Разом із цим, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України від 07.07.2011 № 3609-VI внесені зміни до ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (які набрали чинності з 06.08.2011), якими зазначена стаття викладена в наступній редакції: Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Враховуючи, що станом на час набрання чинності Законом України від 07.07.2011 №3609-VI ОСОБА_3 (05.05.1960 р.н.) не досягла 55-річного віку, тобто, не набула права на пенсію за віком на загальних підставах, право на призначення їй пенсії за віком вона набуде з урахуванням чинного законодавства при досягненні нею 59 років (05.05.2019).

Отже, оскільки обовязок відшкодування субєктом господарювання сплачених УПФУ пільгових пенсій у часі привязаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд дійшов висновку, що субєкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсії за списком № 2 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної статті.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ст. 58 Конституції України, де зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, - враховуючи те, що, по-перше, відшкодування субєктами господарювання витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є мірою відповідальності, про яку йдеться мова у ст. 58 Конституції України - у спірних правовідносинах мають місце зобовязальні правовідносини; по друге, зміна зобовязальних правовідносин у цій сфері стосується лише поточних обовязків субєктів господарювання, які виникли з дня набрання чинності нормативно-правових приписів, що змінили ці обовязки зворотної дії Закону у часі щодо обовязків субєктів господарювання відшкодувати відповідні витрати не відбувається.

Стосовно твердження відповідача про необґрунтованість та неправомірність вимоги управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя стосовно відшкодування пенсійних витрат відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, - лише до 01.01.1992, суд зазначає наступне.

Статтею 100 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01.01.1992) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. При цьому відповідно до пункту 8 Порядку застосування списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, застосовуються списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року.

Тобто, право на пенсію відповідно до статті Закону України Про пенсійне забезпечення має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01.01.1992 і після цієї дати не працювала на цих роботах. При цьому наявності атестації робочих місць не вимагається.

Особі, яка до і після 01.01.1992 працювала на роботах, передбачених списками, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону, який набрав чинності з 01.04.2004, збережено порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, відшкодування у розмірі 100%, відповідно до Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. 6.2 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно до стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Відшкодування здійснюється до 25 числа кожного місяця.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2016 у справі №805/2900/16-а залишеної без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 встановлено факт праці на роботах із шкідливими і важкими умовами праці ОСОБА_1, зокрема: з 11.03.1981 по 30.10.1987 у ПАТ СУ-112 Стальконструкція, з 21.06.1997 по 30.06.2000 в ВК Металург, з 01.07.2000 по 31.12.2003 в ВК Металург, з 01.01.2004 по 16.11.2008 в ВК Металург; а також факт праці на роботах із шкідливими і важкими умовами праці ОСОБА_2, зокрема: з 07.09.1981 по 14.10.1990 в ПАТ СУ-112 Стальконструкція, з 11.05.2005 по 05.12.2013 у ТОВ Судоремонтний завод.

Отже, наявний той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у період після 01.01.1992, як наслідок, пенсія їм була призначена у відповідності до норм статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Тобто, у відповідача існує обовязок щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідач у порушення зазначених вимог законодавства фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах управлінню Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Маріуполя у встановлені строки не вносив, в результаті чого має заборгованість за списком № 2 за листопад 2016 року в розмірі 4902,16грн., що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Враховуючи те, що в результаті несплати фактичних витрат на виплату та доставку сплачених пільгових пенсій відповідач має заборгованість за цей період, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути зазначену суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція про стягнення суми заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених за Списком №2 за листопад 2016 року у розмірі 4902,16грн. задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Спеціалізоване управління № 112 Стальконструкція () на користь управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя () заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за листопад 2016 року в сумі 4902,16 (чотири тисячі девятсот дві гривні шістнадцять копійок)грн.

Постанову прийнято в нарадчій кімнаті 25 квітня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28 квітня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.