Справа № 802/168/17-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 квітня 2017 року м. Київ К/800/13311/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови військової частини - польова пошта НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби, зобов`язання звільнити позивача з військової служби у зв`язку із закінченням строку дії контакту.

Судами встановлено, що 18 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Згідно з пунктами 3, 4 та 6 контракту він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 3 роки. Сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами. При вирішенні питань, не передбачених цим контрактом, сторони керуються вимогами законів та інших нормативно-правових актів.

29 грудня 2012 року ОСОБА_1 переведено до військової частини НОМЕР_3 в м. Рівне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 22 січня 2016 року №14 продовжено дію контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України механіком експлуатаційного відділу передавального радіоцентру ОСОБА_1 з 23 січня 2016 року до оголошення демобілізації.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 29 січня 2016 року №9-РС позивача призначено на посаду старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у зв`язку з чим командиром військової частини НОМЕР_3 3 лютого 2016 року видано наказ №23 про виключення з 3 лютого 2016 року позивача зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 4 лютого 2016 року №23 позивача з цієї дати зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

1 грудня 2016 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в якому просив звільнити його зі Збройних Сил України у зв`язку з закінченням 21 січня 2016 року терміну дії служби за контрактом.

Листом від 22 грудня 2016 року т.в.о. командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 позивачу роз`яснено, що під час дії особливого періоду військовослужбовці звільненню у запас не підлягають. Крім того, позивач підлягає звільненню по закінченню контракту після оголошення про демобілізацію у встановленому законом порядку.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ (далі Закон № 3543-ХІІ), мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом наведеної норми особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року за №15/2015 «Про часткову мобілізацію», оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону. Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 9 статті 23 Закону № 2232-XII встановлено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

У частині восьмій статті 26 Закону №2232-XII наведено перелік військовослужбовців, які звільняються з військової служби під час дії особливого періоду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що дія контракту позивача закінчувалась 22 січня 2016 року, однак контракт продовжено до оголошення демобілізації. Станом на момент звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з військової служби, в Україні діяв особливий період, а рішення про демобілізацію Президентом України не приймалось. Позивач не належить до жодної з категорій осіб, визначених частині восьмій статті 26 Закону №2232-ХІІ, якими встановлені випадки звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове про задоволення позову. Зазначає, що закінчення строку дії контракту є підставою для його розірвання, якщо сторони не виявили бажання щодо продовження строку дії контракту. На момент припинення контракту з позивачем та на момент його звернення до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби, мобілізація не проводилась, і особливий період не діяв.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак