Справа № 826/19298/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 квітня 2017 року № 826/19298/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., суддів - Літвінової А.В., Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, за участю третіх осіб - Національного авіаційного університету, в.о. ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу №451-к від 22.09.2016 р., зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, за участю третіх осіб - Національного авіаційного університету, в.о. ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу №451-к від 22.09.2016 р., зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що оскаржуваний наказ підлягає скасуванню як протиправний, оскільки виданий з грубим порушенням норм Закону України «Про вищу освіту» і підзаконних нормативно-правових актів. Додатково, позивачі зазначили, що оскаржуваним наказом призначено на вакантну посаду, що недопустимо, оскільки займання посади відбувається лише в результаті виборів ректора, а відтак МОН України повинно було покласти виконання обов'язків ректора шляхом заміщення на будь-яку особу з числа працівників університету, а не призначати на цю посаду особу, яка не має жодного відношення до НАУ.

В позовній заяві позивачі просять суд:

- визнати незаконним (протиправним) і скасувати Наказ Міністерства освіти і науки України №451-к від 22.09.2016 року, підписаний заступником Міністра - керівником апарату - ОСОБА_4 про призначення виконуючим обов'язки ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3 з 22 вересня 2016 року;

- зобов'язати Міністерство освіти і науки України винести наказ про зняття з ОСОБА_3 повноважень виконуючого обов'язки ректора Національного авіаційного університету і покласти виконання обов'язків ректора Національного авіаційного університету на іншу особу з числа працівників Національного авіаційного університету в строк до моменту обрання ректора Національного авіаційного університету.

В ході судового розгляду даної справи представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 22.03.2017 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень або пояснень щодо позовних вимог суду не надав.

Представник третьої особи - Національного авіаційного університету в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що з даним позовом звернулись особи, яким не належить право вимоги, що є достатньою та законною правовою підставою для відмови в задоволенні цього позову, оскільки права, свободи чи інтереси позивачів як фізичних осіб у спірних публічно-правових відносинах не порушено.

Представник третьої особи - в.о. ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3 в судове засідання 22.03.2017 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З урахуванням наведеного, суд на підставі п.6 ст. 128 КАС України ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивачів, представника третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністерства освіти і науки України №451-к від 22.09.2016 року призначено виконуючим обов'язків ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3 з 22 вересня 2016 року.

Підставою для видачі зазначеного наказу вказано заяву ОСОБА_3 від 21.09.2016 року.

Незгода позивачів із видачею Міністерством освіти і науки України вказаного наказу зумовила їх звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Предметом спору в межах даної адміністративної справи є наказ Міністерства освіти і науки України №451-к від 22.09.2016 року «Про призначення виконуючого обов'язків ректора», яким з 22 вересня 2016 року ОСОБА_3 призначений в.о. ректора Національного авіаційного університету.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження нормативно-правових актів.

З урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 01.12.2009 року, суд зобов'язаний за критеріями юридичної природи цього акта управління визначитися щодо належності його до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії та навести у своєму рішенні відповідні доводи.

При цьому, згідно інформаційного листа ВАС України №781/11/13-10 від 01.06.2010 року, нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі оскаржують наказ МОН України №451-к від 22.09.2016 року «Про призначення виконуючого обов'язків ректора», на підставі якого правовідносини виникають між Міністерством освіти і науки України як засновником (уповноваженим ним органом) вищого навчального закладу та ОСОБА_3 як в.о. ректора Національного авіаційного університету.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВАС України №2 від 06.03.2008 року, судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При чому обов'язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається на позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення відповідачем внаслідок видачі оскаржуваного наказу прав та законних інтересів позивачів.

Крім того, позивачами не зазначено в позовній заяві жодних доводів стосовно порушення оскаржуваним наказом їх прав та законних інтересів.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі у зв'язку з недоведеністю позивачами порушення їх прав оскаржуваним наказом.

Оскільки позовні вимоги в частині зобов'язання МОН України винести наказ про зняття з ОСОБА_3 повноважень виконуючого обов'язки ректора Національного авіаційного університету і покласти виконання обов'язків ректора Національного авіаційного університету на іншу особу є похідними, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачі в силу положень ч.1 ст.71 КАС України не довели суду належними доказами наявність їх порушеного права в межах спірних правовідносин, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, понесені судові витрати на користь позивачів присудженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Літвінова А.В.

Суддя Мазур А.С.