Справа № 226/317/17
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/317/17
Провадження № 2-а/226/45/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання призначення та виплати допомоги при народженні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила, що з 17 серпня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. 27.08.2013 року у них народилась донька ОСОБА_5. Родина мешкала у м.Донецьку, але у звязку з бойовими діями, позивач разом з дітьми, була вимушена покинути своє місце проживання та переїхати до іншого міста. 21.04.2016 року позивач отримала довідку відповідача про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу. Крім того, вона звернулась до відповідача із документами про призначення допомоги при народженні дитини у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», однак з моменту звернення не отримала жодної виплати. В січні 2017 року з відповіді відповідача позивач дізналася, що відповідачем був зроблений запит до електронної особової справи до Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Відповідно до атестату, остання виплата допомоги по народженню третьої дитини в розмірі 1012,50 грн. позивачу виплачена по 31.12.2014 року, а тому вона не перебуває на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради. Таким чином, їй було відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини на підставі п.13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, відповідно до якого, виплата допомоги при народженні дитини поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною, звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати до органу, що призначив державну допомогу з письмовою заявою. Вважає, що вона звернулась за виплатою державної допомоги у строк, але перестала отримувати таку допомогу не зі своєї вини, оскільки загальновідомим є факт, що з 2014 року на Сході країни ведуться бойові дії, у звязку з чим всі державні органи припинили здійснення діяльності на непідконтрольній Україні території, до якої входить і м.Донецьк. Крім того, вважає, що ч.9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» містить вичерпний перелік підстав, з яких виплата допомоги при народженні дитини може бути припинена, і проведення антитерористичної операції на території м.Донецьк та Донецької області не може бути підставою для припинення їй такої виплати. Позивач з обєктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з заявою про поновлення виплати допомоги оскільки мешкала на тимчасово окупованій території, а тому звернулася з такою заявою лише коли змогла виїхати на підконтрольну Україні територію в травні 2016 року, тобто після спливу 12-тимісячного строку після народження дитини. Просила суд визнати неправомірною відмову відповідача по ненарахуванню та невиплаті їй допомоги при народженні дитини і зобовязати відповідача поставити її на облік, як отримувача допомоги по народженню дитини та здійснити нарахування і виплату суми недоотриманої допомоги щодо доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за її заявою від 21.04.2016 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з наданими заявами, просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала суду заяву де вказала, що позовні вимоги позивача не визнає. Позивач дійсно звернулась до управління із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. 29.04.2016 року Управлінням винесено рішення про відмову позивачу у виплаті даної допомоги. Статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» визначено умови призначення державної допомоги при народженні дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 місяців з дня народження дитини. Дану норму дублює також Порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (зі змінами). З матеріалів справи вбачається, що позивач є внутрішньо переміщеною особою. Даний факт підтверджується також довідкою про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.04.2016 року № НОМЕР_1, виданою УСЗН Мирноградської міської ради. На підстави цього Управлінням був здійснений запит до Донецького обласного центру з нарахування та здійснення соціальних виплат щодо надання до Управління електронної особової справи позивача як отримувача соціальних виплат. При надходженні до Управління особової справи позивача було зясовано, що державна допомога при народженні дитини їй була виплачена по 31.12.2014 року, тобто більш ніж за 12 місяців до моменту звернення позивача до Управління. Закон України «Про державну допомогу сімям з дітьми» не визнаний неконституційним, тому підлягає виконанню на всій території України. Вважає рішення Управління від 29.04.2016 року обґрунтованим і законним, оскільки в Управління були відсутні правові підстави для призначення і виплати позивачу означеної допомоги, у звязку з пропущенням строку звернення за призначенням допомоги, який чітко закріплений законодавством. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, з 17.08.2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 6).

Від даного шлюбу, 27.08.2013 року у місті Донецьку, народилась дитина ОСОБА_5 (а.с. 6).

З 21.04.2016 року позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувають на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщені особи. Фактичною адресою місця їх проживання/перебування у довідках зазначено: Донецька область м.Мирноград вул.Щорса, буд. 13 (а.с. 10, 37).

З відповіді УСЗН Мирноградської міської ради від 29.12.2016 року вбачається, що 21.04.2016 року ОСОБА_1 зверталась із заявою на отримання допомоги при народженні другої дитини (а.с. 11).

Згідно з рішенням відповідача від 29.04.2016 р., позивачу відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини у звязку з тим, що звернення за поновленням допомоги надійшло пізніше, ніж через 12 календарних місяців після припинення виплати допомоги, про що її було повідомлено 29.04.2016 року за № 08/1251-і (а.с. 35, 36).

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоровя, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обовязок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014р. № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях».

За змістом п.п.2) п.3 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», Кабінет Міністрів України у тижневий строк вживає заходи щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях на роботу в іншу місцевість.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р., м.Донецьк входить до зазначеного переліку.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сімях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та іншими законами України. Зокрема, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сімям з дітьми, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: - позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; - відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; - тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; - припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; - нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; - у разі виникнення інших обставин.

Рішенням КСУ № 3-рп/2016 від 08.06.2016р., визнаний неконституційним абз.7 ч.9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Тому суд вважає, що зазначене рішення КСУ не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як зворотної сили не має.

З аналізу п.13 Порядку, на який посилається відповідач, вбачаються підстави припинення виплати допомоги при народженні дитини з підстав невиконання батьківських обовязків, відмови від дитини, передання її на виховання до інтернату чи інших закладів, тощо.

Відповідно до підстав, з яких була припинена виплата позивачу допомога по народженню дитини, цей пункт Порядку застосовуватися не може.

Одночасно, відповідно до п.п.54, 55 Порядку, у разі зміни місця проживання одержувача державної допомоги сімям з дітьми виплата її продовжується органом соціального захисту населення за новим місцем проживання або відбування покарання з місяця звернення. Допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий з моменту призначення час, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням, крім випадків, визначених у абзаці десятому пункту 35 цього Порядку. Призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сімям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. При цьому виплата здійснюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на день її призначення.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, вини позивача в неотриманні допомоги по народженні дитини, немає.

Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача і вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення та законності підстав у відмові в поновленні виплат державної допомоги при народженні дитини.

Враховуючи, що відповідно до ст.1 Конституції України, Україна є соціальною державою та повинна забезпечувати соціальний захист своїх громадян, а також те, що соціальна виплата була припинена не з вини позивача, суд вважає, що відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу недоотриману нею допомогу по народженню дитини з 21.04.2016 року.

В той же час, задовольняючи вимоги позивача щодо визнання дій відповідача у не нарахуванні та невиплаті допомоги по народженню дитини протиправними, суд не може погодитися з вимогою позивача про ще й постановлення її на облік до УСЗН Мирноградської міської ради, оскільки ця вимога є зайвою при призначенні та виплаті вказаної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, дійшовши до висновку про задоволення позовних вимог частково, суд, з урахуванням вимог статті 11 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. А саме, переслідуючи мету повного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати неправомірним і скасувати рішення УСЗН Мирноградської міської ради від 29.04.2016 року про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини.

На підставі ст.ст. 3, 46 Конституції, ст. 7 Сімейного Кодексу України, ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», керуючись ст.ст. 6, 7, 11, 17-19, 71, 99, 159, 161, 162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання призначення та виплати допомоги при народженні дитини задовольнити частково.

Визнати протиправними дії щодо відмови Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області у призначенні і виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області від 29.04.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини визнати неправомірним і скасувати.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, допомоги при народженні дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, за її заявою від 21.04.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обовязки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін