Справа № 263/3482/17
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/263/378/2017
№ 263/3482/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що поліцейським роти № 2 батальйону УППДПП в місті Маріуполі ОСОБА_2 було винесено постанову в адміністративній справі серії АР № 851694 від 05.03.2017 року за порушення вимог дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штраф в розмірі 255 гривень. Позивач не згодний з постановою, оскільки 05.03.2017 року, знаходячись в районі будинку № 58 по проспекту Миру в місті Маріуполі та рухаючись по вулиці Університетській до виїзду на проспект Миру, він завчасно здійснив зупинку свого транспортного засобу на відстані приблизно 10 метрів від дорожніх знаків з метою впевнитися у відсутності пішоходів на пішохідному переході, що знаходився у кількох метрах від перехрестя вулиці Університетської та проспекту Миру. Зупинка його автомобіля була зумовлена нерівним дорожнім покриттям, а також тим, що пішохідний перехід піднімався вище над рівнем дорожнього покриття, а також через ями на дорозі у місті перетину вулиці Університетської та проспекту Миру. Зазначив, що на виконання вимог дорожнього знаку 2.2, 5.35.1, 5.35.2, розділу 33 ПДР України, він завчасно здійснив зупинку транспортного засобу, яким керував. Впевнившись у відсутності пішоходів на пішохідному переході позивач продовжив свій рух. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того зазначив, що в постанові від 05.03.2017 року АР № 851694 невірно зазначена дата його народження, та замість правильної ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2. Також невірно зазначена адреса проживання позивача як АДРЕСА_1, коли правильною є адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. Також зазначив, що на відеозаписі, наданому працівниками патрульної поліції, на якому начебто фіксується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, видно проїзд невідомого автомобіля без пізнавальних знаків, фіксація державного номеру відсутня. Також на зазначеному відеозаписі вказано час 04:14:05 та дата 01.01.2013 року, що не відповідає дійсності, адже у зазначений день позивач знаходився у місті Донецьку та порушень ПДР не вчиняв. Крім того, вважає, що постанова від 05.03.2017 року АР № 851694 винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, а саме: в зазначену постанову внесені невірні відомості про особу, відносно якої розглядається справа, а тому просить її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, постанову скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала суду заперечення, в яких просила розглядати справу за відсутності представника відповідача. У позові просила відмовити, оскільки вимоги позивача вважає безпідставними. Інспектором було законно винесено постанову через невиконання позивачем вимог знаку 2.2 ПДР України. Позивач не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, що призвело до порушення ПДР України. Вважає, що помилка у даті народження та адресі проживання позивача ніяким чином не впливає на кваліфікацію вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави для скасування постанови.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.03.2017 року поліцейським роти № 2 патрульної поліції в місті Маріуполі ОСОБА_2 було винесено постанову Серії АР № 851694, згідно з якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення вимог розділу 33 ПДР України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, своєчасне, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а такою іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 «керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), а саме здійснив проїзд без зупинки перед вказаним дорожнім знаком, чим порушив р. 33д ПДР».

Відповідно до п.п.2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" ПДР України забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

В порушення вказаних вимог в постанові відсутні відомості, чи наявна розмітка 1.12 (стоп-лінія) перед дорожнім знаком 2.2 ПДР, якщо так, на якій відстані вона розташовано перед знаком.

Не спростовуються доводи позивача про те, що він зупинився завчасно перед знаком 2.2. ПДР України, і відеозаписом, наданим до суду працівниками патрульної поліції, адже з відеозапису від 01.01.2013 року (04:14:05) не вбачається, який саме транспортний засіб проїхав перед знаком 2.2. ПДР України, не видно також державних номерів автомобіля, не має даних про відстань, яку фіксує камера перед дорожнім знаком. На наступному відеозаписі позивач пояснював працівникам патрульної поліції, що він, пересуваючись по нерівному дорожньому покриттю, зупинився перед знаком.

Крім того, з паспорту серії ВА № 773016, виданого 02.07.1997 року Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку, вбачається, що він виданий на імя ОСОБА_1, який народився 15 жовтня 1977 року у м. Моспіне Донецької області. У розділі паспорту «Місце проживання» на сторінці 15 зазначена адреса: АДРЕСА_2.

Враховуючи викладене, вказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 851694 від 05.03.2017 року, винесена щодо ОСОБА_1, не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме: постанова має містити відомості про особу, щодо якої розглядається справа.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган чи посадова особа відповідно до положень статті 283 КУпАП виносить постанову, яка повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Таким чином, під час розгляду адміністративного позову встановлено, що в порушення вимог ст.283 КУпАП при винесенні постанови посадовою особою не встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та відносно якої розглядається справа.

Наданий до суду рапорт поліцейського роти № 2 батальйону УППДПП в місті Маріуполі ОСОБА_2 суд не може розцінювати як належний та допустимий доказ, оскільки на ньому немає вхідної дати, резолюції начальника поліції, якому він адресований, відомостей про виконання тощо. Тобто з рапорту ніяким чином не вбачається, що він є матеріалом справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та був складений в межах зазначеної справи. Таке оформлення процесуальних документів свідчить про відсутність дотримання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 851694 від 05.03.2017 року, прийнята неправомірно та з порушенням вимог діючого законодавства, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а зазначена постанова скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 159, 160, 162, 163, 171-2 КАС України, ст. 122 ч. 1, ст. 283 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти № 2 батальйону УППДПП в місті Маріуполі ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії АР №851694 від 05 березня 2017 року.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя О.М.Томілін