Справа № П/811/3935/14.
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року справа № П/811/3935/14.

провадження № 2-кас/811/1/17

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Гайворонська районна державна адміністрація, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Гайворонського району звернувся з позовом до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, вказавши третьою особою ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів №11-553/14-14-СГ від 25.06.14 р., №11-131/14-14-СГ від 21.05.14 р., №11-552/14-14-СГ, №11-551/14-14-СГ, №11-554/14-14-СГ від 25.06.2014 р., №11-132/14-14-СГ, №11-137/14-14-СГ, №11-127/14-14-СГ, №11-113/14-14-СГ, №11-135/14-14-СГ, №11-134/14-14-СГ, №11-130/14-14-СГ, №11-139/14-14-СГ, №11-138/14-14-СГ, №11-126/14-14-СГ від 21.05.2014 року про надання ОСОБА_1 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року, в задоволенні позовної заяви відмовлено. Постановою від 26 листопада 2015 року Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу задоволено, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року скасовано та задоволено позовні вимоги. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 квітня 2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасував, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року залишив у силі. Верховний суд України постановою від 13 грудня 2016 року скасував постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають в запасі, розташованих не єдиним масивом, на значній відстані одна від одної, за межами населених пунктів та без обґрунтування розмірів земельних ділянок, з урахуванням можливості їх обробітку.

Представник прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (т.2, а.с.158-160), в яких проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених до відповідача вимог з підстав їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки відповідачем надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, відповідно до ст.15-1,122,123 Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", на підставі отриманої заяви від ОСОБА_1 Також, відповідач просив розглянути справу без участі уповноваженого представника за наявними матеріалами справи.

Представник третьої особи Гайворонської РДА в судове засідання не прибув, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник третьої особи - ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 р. № 2747-ІУ (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд вирішив провести судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказами Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області №11-553/14-14-СГ від 25.06.14 р., №11-131/14-14-СГ від 21.05.14 р., №11-552/14-14-СГ, №11-551/14-14-СГ, №11-554/14-14-СГ від 25.06.2014 р., №11-132/14-14-СГ, №11-137/14-14-СГ, №11-127/14-14-СГ, №11-113/14-14-СГ, №11-135/14-14-СГ, №11-134/14-14-СГ, №11-130/14-14-СГ, №11-139/14-14-СГ, №11-138/14-14-СГ, №11-126/14-14-СГ від 21.05.2014 року, надано дозволи ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства розташованих на території Могильненської, Мощенської та Казавчинської сільських рад за межами населених пунктів.

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 10 грудня 2014 року відмовив у задоволенні позову.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 26 листопада 2015 року скасував рішення суду першої інстанції та задовольнив позовні вимоги.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 квітня 2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасував, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року залишив у силі.

Скасовуючи рішення, Верховним судом України зазначено, що судом не встановлено та не зазначено в рішенні обставин і фактів, які підлягали встановленню та не зроблено висновок по суті спору з огляду на положення ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", не надано оцінки обставинам та умовам, зазначеним в заяві ОСОБА_1, не перевірив як відповідач обґрунтував сумарний розмір земельних ділянок такої значної площі, про які просив в заявах, які перспективи діяльності власного фермерського господарства. Зокрема, чи мав (має) ОСОБА_1 можливість самостійно вести фермерську діяльність, чи мав (має) він власну техніку для обробітку землі, ресурси для оренди сільськогосподарської техніки, чи мав (має) останній потенційних контрагентів, ресурси яких він може на договірних засадах залучити для ведення фермерського господарства, а також чи буде взагалі проводити діяльність на відведених земельних ділянках саме його фермерське господарство.

Відповідно до частини пятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Таким чином, на виконання вказівок Верховного суду України, суду необхідно встановити наявність волевиявлення ОСОБА_1 на створення фермерського господарства та раціональне використанні земельних ділянок, наданих йому відповідно до закону та надати оцінку вимогам позивача, викладеним у адміністративному позові.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Фермерське господарство, згідно з положеннями ч.1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

За приписами ч. 2. ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Поняття "землеустрою" визначено ст.1 Законом України "Про землеустрій", а саме, це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади т органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень, у відповідності до ст.22 Законом України "Про землеустрій".

Статтею 122 ЗК України передбачено повноваження органів виконавчої влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, зокрема ч.4 встановлює, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положення ч.1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" аналогічно встановлюють, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Тобто, з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Імперативність зазначених норм полягає в тому, що така заява чи клопотання має містити обов'язкові реквізити, зокрема, додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі матеріалами, в 2014 році третя особа у справі звернулася з заявами до головного управління Держземагентства у Кіровоградській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду для ведення фермерського господарства. До вказаних заяв також надано копію паспорту громадянина України, копію ідентифікаційного коду платника податків, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельних ділянок, копія завіреного у встановленому порядку диплому (що підтверджує наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі) (т.1,а.с.32-62).

При цьому, у поданих заявах ОСОБА_3 не було обґрунтовано необхідність отримання такої великої площі земельних ділянок та не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, зокрема, не наведено доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі, відсутні у заяві заявника обов'язкова інформація щодо кількості членів фермерського господарства, наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність. Крім цього, ОСОБА_3 не надав обґрунтування чіткого визначення його подальшої фермерської діяльності з перспективами на майбутнє, врахуванням ринків збуту продукції в Гайворонському районі та ринках прилеглих територій

Згідно з матеріалами справи суду не доведено намірів ОСОБА_3 займатися фермерським господарством, наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку земель.

За змістом ч.5 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Це положення не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай). Земельні ділянки, розмір яких перевищує розмір, встановлений у частині 5 цієї статті, передаються громадянам у приватну власність для ведення фермерського господарства на підставі цивільно-правових угод.

Земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро - і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури, що передбачає ч.7 загаченої норми Закону України "Про фермерське господарство".

Таким чином, аналіз зазначених доказів свідчить про не дотримання третьою особою положень Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарства" в частині обов'язкових документів та інформації для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та, як наслідок, неналежного виконання посадовими особами Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області (правонаступником якого є ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області) покладених завдань.

Згідно з ч.3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, за наявності підстав для відмови в надані дозволу на погодження проекту землеустрою, головне управління Держземагентства України у Кіровоградській області зобов'язано відмовити у такому погодженні.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних наказів.

В обґрунтування правомірності виданих наказів, представник третьої особи надав копію договору про виконання спільних сільськогосподарських робіт на земельній ділянці площею 49,2 га (спірний наказ ГУ Держгеокадастру у області від 21.05.2014 №11-131/14-14СГ), яка є значно меншою ніж площа земельних ділянок на які він претендує (т.2,а.с.163-164).

Крім того, згідно актів прийому виконання робіт (т.2,а.с.165-168), які надані представником ОСОБА_1 у судовому засіданні, судом встановлено, що земельну ділянку було лише засіяно, хоча відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Доказів зібрання, переробки чи реалізації сільськогосподарської продукції до суду не надано.

Також, при зверненні з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою до відповідача ОСОБА_1 належним чином не обґрунтовано розміри земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Судом також враховано, що до теперішнього часу документація із землеустрою не затверджена, договори оренди зазначених земельних ділянок не укладались. Відповідно до інформацій сільських рад, на яких розташовані земельні ділянки, на які надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, громадянин ОСОБА_1 будь-якою діяльністю на їх території не займається, складських приміщень та сільськогосподарської техніки не має (т.2,а.с.152-153,156).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 162,163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсними накази №№11-553/14-14-СГ від 25.06.14 р., №11-131/14-14-СГ від 21.05.14 р., №11-552/14-14-СГ, №11-551/14-14-СГ, №11-554/14-14-СГ від 25.06.2014 р., №11-132/14-14-СГ, №11-137/14-14-СГ, №11-127/14-14-СГ, №11-113/14-14-СГ, №11-135/14-14-СГ, №11-134/14-14-СГ, №11-130/14-14-СГ, №11-139/14-14-СГ, №11-138/14-14-СГ, №11-126/14-14-СГ від 21.05.2014 року про надання ОСОБА_1 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_4