Справа № 367/9457/16-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/9457/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кухленко Д.С. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Бєлової Л.В., Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 15 лютого 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області, у якому просив визнати протиправною відмову відповідача від 17.05.2016 року №1840 у направленні подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної адміністрації на видачу йому посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від аварії на ЧАЕС категорії 4 та зобов'язати відповідача направити до Київської обласної державної адміністрації подання на видачу йому посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від аварії на ЧАЕС категорії 4.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити позовну заяву без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від аварії на ЧАЕС категорії 4.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що з 1979 року позивач проживає в м. Буча Київської області, яке відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю та мав статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 4 категорії, має відповідне посвідчення серії НОМЕР_1, яке видане 12.05.1998 року Київською обласною державною адміністрацією.

03.03.2016 року позивачу встановлено II групу інвалідності довічно. Відповідно до експертного висновку центральної міжвідомчої комісії експертної комісії МОЗ та МНС України від 29.01.2016 року № 6434 та довідки до акта огляду МСЕК, серія АВ № 0512901 від 30.03.2016 року захворювання позивача пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС.

Позивач звернувся до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради із заявою щодо зміни посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 4 категорії на посвідчення 1 категорії.

Листом від 17 травня 2016 року № 1840, відповідач відмовив позивачу у оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації на оформлення посвідчення та вчинення дій щодо видачі такого посвідчення.

Відмова вмотивована тим, що у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено 4 зону посиленого радіоекологічного контролю. Починаючи з 01.01.2015 року, Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації не приймаються подання райдержадміністрації та міськвиконкомів на оформлення посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від аварії на ЧАЕС категорії 4.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Зазначені особи належать до 1 категорії.

Таким чином, особа набуває статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у разі, якщо вона вже має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи іншої категорії та їй встановлено інвалідність, щодо якої наявний причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою.

Отже, позивач має право на встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та отримання відповідного посвідчення.

Як на підставу для відмови у задоволенні адміністративного позову відповідач посилається на те, що з 01 січня 2015 року зона посиленого радіоекологічного контролю, у якій проживає позивач, не відноситься до радіоактивно забруднених територій. У зв'язку з цим відповідач вважає, що на час встановлення ІІ групи інвалідності (03.03.2016 року), позивач втратив статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Відповідно, відсутні передумови, визначені п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для встановлення статусу особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», категорія 1 потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлюється інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 9 вказаного Закону потерпілими від Чорнобильської катастрофи є громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Критерії, за якими особи відносяться до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, зазначені у ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачу було надано статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи саме у зв'язку з проживанням у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно вказаної норми права до зон радіоактивного забруднення належать: зона відчуження, зона безумовного (обов'язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII. Вказаним Законом ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виключено, а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Разом з тим, саме по собі виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, яким раніше були видані посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» також не було передбачено, що раніше видані посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, вважаються недійсними.

Окремі види компенсацій та пільг відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» дійсно надавалися лише у період проживання на території посиленого радіоекологічного контролю.

Проте, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній після 01 січня 2015 року, передбачає надання особам, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій незалежно від їх місця проживання. Зокрема, ст.ст. 51 та 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Крім того, встановлення категорії 1 інвалідам з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи не є пільгою чи компенсацією у розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач належить до осіб, які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають право на встановлення категорії 1 потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відтак, у відповідача були відсутні підстави для відмови у оформленні документів для видачі позивачу посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Л.В. Бєлова
суддяТ.Р. Вівдиченко

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Бєлова Л.В.

Вівдиченко Т.Р.