Справа № 813/293/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року Справа № 876/4229/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 22.02.2017р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 22.02.2017р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та спонукання до вчинення певних дій, у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.67-70).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який у апеляційній скарзі просить ухвалу суду про закриття провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного закриття провадження у адміністративній справі (а.с.76-82).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем в примусовому порядку на підставі судового рішення стягуються витрати, повязані з навчанням позивача, оскільки останній 11.10.2013р. звільнений з органів внутрішніх справ. Разом з тим, на даний час він продовжує працювати в органах Національної поліції, через що вважає таке стягнення коштів з нього неправомірним. З приводу цієї обставини він звертався до відповідача із заявами про припинення виконавчого провадження, однак у цьому йому було відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення про закриття провадження у справі суд прийшов до помилкових висновків про те, що відповідач не є субєктом владних повноважень; в дійсності спірні правовідносини носять публічно-правовий характер, а відтак повинні розглядатися судами в порядку КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів; колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відносини, які виникли між сторонами з приводу правомірності стягнення витрат на навчання не є публічно-правовими, оскільки відповідач не реалізував владні управлінські функції в цих правовідносинах.

Також спір про стягнення на користь ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ витрат вирішений в порядку ЦПК України, через що скарги на дії, бездіяльність чи рішення державного виконавця не можуть розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід вважати хибним і неправильним, виходячи з наступного.

Із змісту заявленого позову (з урахуванням уточнених вимог) убачається, що позивачем заявлені вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ щодо неподання вимоги про припинення стягнення витрат на навчання; зобовязання відповідача подати таку вимогу, а також заяви до суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та до органу державної виконавчої служби про повернення виконавчого листа (а.с.4-10, 22-28).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що стягнення витрат на його навчання здійснюється відповідачем із порушенням вимог п.9 постанови КМ України № 964 від 12.07.2006р. «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», оскільки він продовжує нести службу в органах Національної поліції.

Відповідно до п.9 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затв. постановою КМ України № 964 від 12.07.2006р., у разі поновлення особи, що відрахована з вищого навчального закладу або звільнена з військової служби, на посаді курсанта, особи офіцерського складу стягнення суми витрат припиняється.

У разі поновлення зазначеної особи на посаду курсанта, особи офіцерського складу після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування нею витрат стягнення їх сум припиняється на підставі вимоги стягувача.

З огляду на викладене, зміст заявленого позову полягає в оскарженні позивачем бездіяльності відповідача, яка виявляється у невжитті заходів для припинення стягнення суми витрат на навчання шляхом подання відповідних заяв до суду та органу державної виконавчої служби.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про те, що розглядуваний спір стосується саме стягнення витрат на навчання з позивача, а також торкається оскарження дій державного виконавця.

Згідно установлених судом обставин спір про стягнення витрат на навчання в розмірі 14476 грн. 44 коп. розглянутий судами в порядку цивільного судочинства (копії судових рішень у справі є відсутніми), а оформлений виконавчий документ перебуває на виконанні Сокальського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській обл., що засвідчується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53099451 від 09.12.2016р. (а.с.31).

В частині вирішення характеру спірних правовідносин колегія враховує наступне.

Вказані правовідносини регулюються нормами Закону України «Про міліцію» та Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затв. постановою КМ України № 964 від 12.07.2006р. (в редакції, чинній на момент виникнення цих відносин).

Згідно ч.7 ст.18 Закону України «Про міліцію» курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно п.6 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затв. постановою КМ України № 313 від 01.03.2007р., у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

У разі поновлення на навчанні особи, що була відрахована з навчального закладу, стягнення суми витрат припиняється.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

На даний час діє Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.

Пунктами 9 і 10 цього Порядку визначено, що стягнення суми витрат припиняється в разі:

поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу;

повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

У разі поновлення на навчанні та (або) на службі в поліції особи, що була відрахована з навчання чи звільнена із служби в поліції незаконно, відшкодовані особою витрати підлягають поверненню їй в повному обсязі на підставі судового рішення чи наказу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що останні носять спеціальний характер та стосуються відносин публічної служби, зокрема, порядку відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням осіб у вищих навчальних закладах МВС України (тепер Національної поліції); ці відносини врегульовані спеціальними актами, також згаданими нормами передбачені випадки припинення стягнення понесених витрат, які не залежать від адміністративного розсуду навчального закладу, а встановлені імперативно.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, а також приймаючи до уваги теперішній статус позивача інспектора ППСПОП «Миротворець» ГУ НП України у Київській обл., його звання старшого лейтенанта поліції (згідно позовної заяви), колегія суддів приходить до переконливого висновку про помилковість рішення суду першої інстанції про закриття провадження у справі з мотивів того, що наведений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує розяснення, які наведені в п.21 постанови Пленуму ВАС України № 8 від 20.05.2013р. «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до яких згідно зі ст.9 Закону України № 565-XII від 20.12.1990р. «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII), згідно яких на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону № 565-XII працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно з п.6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затв. наказом МВС України № 62 від 14.02.2008р. «Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади МВС», початком проходження служби в органах внутрішніх справ уважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі МВС України, особа проходить публічну службу в міліції.

З огляду на викладене, спори з приводу стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі МВС України, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження в адміністративній справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на продовження розгляду в іншому складі суду.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 22.02.2017р. про закриття провадження в адміністративній справі № 813/293/17 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

ОСОБА_4