Справа № 826/1036/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ К/800/32891/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса» звернулося до окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260000/2013/00478, винесеної М/п «Східний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 100260000/2013/200496/2 від 05.08.2013 року, винесеного М/п «Східний» Київської регіональної митниці, Державної митної служби України;

- зобов'язати Київську міжрегіональну митницю Міндоходів визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту) товарів, які імпортувалися (вартість операції) щодо товарів відповідно до декларації митної вартості № 100260000/2013/108291;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві суму надміру сплаченого позивачем податку на додану вартість у розмірі 57304,82 грн. та суму надміру сплаченого мита у розмірі 26047,64 грн., на загальну суму 83352,46 грн..

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва 28.02.2014 року позов було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260000/2013/00478, видану М/п «Східний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 100260000/2013/200496/2 від 05.08.2013 року, винесеного М/п «Східний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 року апеляційні скарги Київської міжрегіональної митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві залишено без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва 28.02.2014 року - залишено без змін.

У касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса» подало заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 25.05.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Йонгканг Куанхао Индастри енд Трейд Ко.» (Китай, Йонгканг) (Продавець) було укладено контракт № 25052012 про постачання товарів (побутова техніка, електроніка, супутні товари), найменування, кількість і характеристики яких зазначені у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Контракту.

В липні 2013 року на адресу позивача надійшов товар: чайники електричні марки Elenberg для кип'ятіння води, нові, моделі: КТ-6002 у кількості 6240 шт., об'єм 1,7 л, потужність 22000 Вт, корпус - нержавіюча сталь, дисковий нагрівальний елемент за ціною 6,50 дол. США за 1 шт.; КТ-7006 у кількості 1000 шт., об'єм 1 л, потужність 1200 Вт, корпус - кераміка, дисковий нагрівальний елемент за ціною 7,10 дол. США за 1 шт..

Для здійснення митного оформлення вказаного товару позивач подав до митного органу митну декларацію № 100260000/2013/108291, відповідно до якої митна вартість була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження заявленої митної вартості товару подано наступні документи: контракт від 25.05.2012 року № 25052012; декларацію про відповідність від 22.11.2012 року № UA.011.D.02222-12; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 24.07.2013 року № 9000; резервну позицію від 26.07.2001 року № 915; сертифікат про походження товару загальної форми від 31.05.2013 року № С40007; екологічну декларацію від 24.07.2013 року № 22107; лист від 02.07.2013 року № 1043.

Митним органом виявлено, що подані декларантом документи мають розбіжності, та не містять усі відомості відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Декларанту було запропоновано надати додаткові документи.

На виконання вимог митного органу, декларантом було надано наступні документи: копію банківської виписки від 23.05.2013 року № 27019; лист від 23.05.2013 року № FIN103; довідку про транспортні витрати від 25.07.2013 року № 100554; експертний висновок ТПП № Ц-502 від 01.08.2013 року; інвойс від 14.05.2013 року № YKQH-130120A та від 23.05.2013 року № YKQH-130120A; картку обліку від 13.11.2012 року № 100/2012/0003645; міжнародну автомобільну накладну від 25.07.2013 року № 019353; коносамент від 01.06.2013 року № NJEX34328100; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів від 26.07.2013 року № 100260000/2013/108291 та інші.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, Київської міжрегіональної митниці Міндоходів прийняла рішення про коригування митної вартості від 05.08.2013 року № 100260000/2013/200496/2, згідно із яким визначено митну вартість за шостим (резервним) методом, та винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення від 06.08.2013 року № 100260000/2013/00478.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно наведених законодавчих норм митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості за наявності наступних обставин:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено перелік складових митної вартості. Але зазначено, що ці складові (додаткові витрати) повинні додаватися до ціни товару для визначення митної вартості лише в тому випадку, коли вони не були включені до ціни товару.

Згідно із статтею 58 Митного кодексу України та з урахуванням вищевказаного визначення митної вартості, основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 Митного кодексу України).

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судами встановлено, що у графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

В інвойсі та в контракті передбачено, що оплата повинна проводитись шляхом передплати у розмірі 20% та остаточної оплати у розмірі 80% після отримання міжнародної транспортної накладної, однак позивачем не надані банківські платіжні документи, що підтверджують факт такої оплати, а також позивачем не надано документи, що містять відомості про вартість страхування, що є складовою митної вартості товарів.

У відповідності до специфікації (додаток № 3 до Контракту № 25052012), загальна вартість поставки склала 47660 доларів США, на вказану суму продавець виставив рахунок, який містить посилання на інвойс YKQH-130312A від 23.05.2013 року.

Крім цього, позивач надав митному органу довідку від 25.07.2013 року № 100554 та довідку від 26.07.2013 року № 1148, де зазначено, що за контрактом № 25052012 страхування не застосовувалось, позивач не ніс витрати на страхування вантажу, з огляду на що така складова митної вартості при визначенні митної вартості товару не була додана у зв'язку з тим, що такі витрати не були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса».

Також, позивачем був наданий митному органу експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 01.06.2013 року № Ц-502/1, згідно якого вартість імпортованих позивачем товарів відповідає ринковій вартості цих товарів

Таким чином, викладені митним органом в оскаржуваному рішенні зауваження не можуть бути підставою для відмови у визначенні митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки не впливають на митну вартість товару.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли вірного висновку про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.08.2013 року № 100260000/2013/00478 та рішення про коригування митної вартості товарів № 100260000/2013/200496/2 від 05.08.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз