Справа № 806/410/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 квітня 2017 року Житомир Справа № 806/410/16
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Нагірняк М.Ф.
секретар судового засідання Добровольська Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Державне підприємство "Радомишльське лісомисливське господарство" звернулося з даним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 03.03.2016р. щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та організацій, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, збільшення суми грошового зобов'язання частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій, збільшення суми грошового зобов'язання рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів, нарахування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, збільшення суми грошового зобов'язання із земельного податку юридичних.
Оскаржувані рішення були винесені за результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013року по 31.12.2014року.
В судовому засіданні встановлено, що вказана перевірка уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена та оформлена з грубими порушеннями вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року N727 (надалі - Порядок N727).
Як зазначено в п.2 розділу "I. Загальні положення" цього Порядку N727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до вимог п.5 "I. Загальні положення" Порядку N727 факти виявлених порушень законодавства з питань податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Всупереч вимогам вказаного Порядку N727 уповноваженими особами податкового органу в акті перевірки фактично обмежилися загальними сумами у висновках щодо заниження платником свого доходу та завищення валових витрат, що впливають на визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток за спірні періоди 2013-2014років. В акті викладені в цій частині порушення з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності виключно відносно невизнання витрат Позивача у відносинах з ТОВ "Універсал - Граніт". Суть та обґрунтування інших виявлених численних порушень при визначенні підприємством своїх зобов'язань з цього податку в акті взагалі не зазначені
Наданий суду "розрахунок штрафних санкцій з податку на прибуток" містить лише загальні суми заниження податку за 2013р і 2014р. і арифметичні визначення сум штрафних санкцій (а.с.171т.2).
Обґрунтовуючи свої доводи вимогами Декрету КМ України "Про стандартизацію і сертифікацію", представники податкового органу ні в акті перевірки ні в пояснення в судовому засіданні не врахували, що відповідно до вимог ст.13 цього Декрету сертифікація продукції в Україні поділяється на обов'язкову та добровільну, та не зазначили жодних доказів про те, що конкретні товари, що поставлялися Позивачу ТОВ "Універсал - Граніт" підлягали обов'язковій сертифікації.
Всупереч вимогам вказаного Порядку N727 в акті перевірки не містяться жодні обґрунтування щодо неправомірності відображення підприємством вказаних інших операційних витрат.
В судовому засіданні представники Відповідача обмежилися лише твердженнями, що платник в ході перевірки не надав жодних документів на підтвердження облікованих на рахунку 94 "Інші операційні витрати" підприємства на загальну суму 681476,00грн.
Такі доводи податкового органу є безпідставними з огляду на таке.
По-перше, відповідно до вимог підпункту 9 п.4 розділу III. "Зміст акта (довідки) документальної перевірки" Порядку N727 в акті документальної перевірки відображається інформація про направлення письмових запитів платникам податків про надання документів (їх копій), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для проведення перевірки. У разі ненадання у визначений у запиті строк (відмови від надання) або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації складається акт у довільній формі, що засвідчує такі факти, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові керівника платника податків або уповноваженої ним особи та переліку документів, які йому запропоновано подати, а також причин такої відмови стосовно кожного документа. Зазначений акт підписується посадовою особою контролюючого органу та керівником платника податків або уповноваженою ним особою. Інформація про складання цього акта та факт відмови керівника платника податків або уповноваженої ним особи від підписання зазначеного акта також відображається в акті (довідці) документальної перевірки.
Відмова платника в наданні таких документів не відображена в акті перевірки, доказів (відповідних актів) відмови в наданні таких документів представниками податкового органу не надано також в судовому засіданні.
Такі акти та такі записи в акті перевірки відсутні.
По-друге, судом достовірно встановлено, що в письмових запереченнях до акту перевірки від 18.02.2016року платником прямо зазначалося про не врахування рахунку 94 "Інші операційні витрати" підприємства на загальну суму 681476,00грн. (а.с.123 т.1).
Листами від 29.01.2016року, 01.02.2016року, 01.03.2016року підприємство надавало податковому органу відповідно первинні документи по рахунку 94 "Інші операційні витрати", копії головних книг та копії документів по господарським відносинам з контрагентами (а.с.206-209т.4).
Причин неврахування таких доводів підприємства та наданих документів представниками податкового органу суду не надано.
Такі доводи податкового органу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.
По-перше, відповідно до вимог ст.120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання податкової звітності є підставою для застосування до платника відповідних фінансових санкцій. Всупереч вказаним вимогам до підприємства за не подання вказаної податкової звітності протягом 2013-2017років, за умови наявності таких порушень, не застосовувалися жодні передбачені чинним законодавством фінансові санкції.
По-друге, вказані грошові зобов'язання Позивача:
- з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на 524,29грн. за 2 кв. 2013року були сплачені ще 19.08.2013р. згідно платіжного доручення №6511 (а.с.143т.1)
- із земельного податку юридичних осіб на 1304,05грн. за 2013рік сплачені відповідно 28.03.2013р. згідно платіжного доручення №5237 та 26.04.2013р. згідно платіжного доручення №5511 (а.с.147,154т.1).
По-третє, суд вважає обґрунтованими докази Позивача щодо своєчасності передачі вказаних документів податкової звітності до податкового органу електронної поштою та засобами поштового зв'язку, так як податковим органом не надано суду жодних розрахунків таких податкових зобов'язань Позивача за звітні періоди, що свідчить про те що суми таких зобов'язань податковим органом продубльовані саме з отриманої податкової звітності підприємства.
Відповідно до висновків акту перевірки збільшення підприємству суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 818,98грн., донарахування сум єдиного соціального внеску та нарахування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в розмірі 4641,16грн.було зумовлено виключно відсутністю, ніби-то, документального підтвердження правомірності використання працівниками підприємства (ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3М.) коштів на загальну суму 4641,16грн., виплачених у вигляді готівки з каси на відрядження та під звіт.
В судовому засіданні вказані доводи податкового органу не знайшли свого підтвердження, так як встановлено, що вказані працівники правомірно отримували вказані кошти і своєчасно надали документи на підтвердження їхніх витрат (а.с.219-236т.1).
Наявність підтверджуючих документів щодо правомірності видачі вказаних готівкових коштів визнали в судовому засіданні представники податкового органу.
Така неналежна перевірка вказаних обставин призвела до винесення трьох протиправних рішень та порушень прав державного підприємства.
Як зазначено у Розрахунку податкового зобов'язання та штрафних санкцій згідно результатів документальної перевірки, Позивачем допущені порушення строків перерахування такого податку, передбачених ст.168 Податкового кодексу України, так як сплачені поточні платежі зараховувалися в погашення поточної заборгованості, що призвело до застосування фінансових санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України, на загальну суму 1899852,52грн.грн. Станом на 01.12.2014року у Позивача вже рахувалася переплата з цього податку на 461756,11грн. (а.с.177-178т.2).
Разом з тим, всупереч вимогам вказаного Порядку N727 уповноваженими особами податкового органу в акті перевірки обмежилися загальними сумами у висновках щодо певних сум кредитового сальдо Позивача на певні звітні періоди щодо перерахування цього податку до бюджету. В акті в цій частині відсутні обґрунтування порушення з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності.
В судовому засіданні представники податкового органу суть порушень пояснили наявністю, ніби-то, у платника станом на 01.01.2013року кредитового сальдо з цього податку на 220779,43грн. При цьому, для визначення суми заборгованості самими представниками податкового органу заявлялося клопотання про проведення відповідної судової експертизи, чим ставився під сумнів сам висновок акту перевірки в цій частині.
Такі доводи Відповідача є алогічними і такими, що також не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на таке.
По-перше, в акті попередньої перевірки Позивача від 11.10.2013року, проведеної тим же податковим органом, міститься категоричний висновок про відсутність станом на 31.12.2012року заборгованості зі сплати податку з доходів фізичних осіб (а.с.229 т.2).
Досліджені судом довідки, що видані уповноваженими особами Малинської ОДПІ за звітні періоди, також свідчать про відсутність заборгованості підприємства по податку на доходи фізичних осіб за ці ж спірні звітні періоди 2013р. та 2014р. (а.с.234-247т.3).
По-друге, дослідженими судом заявками підприємства до органів Державної казначейської служби України (УДКСУ в Радомишльському районі) на перерахування коштів з відповідних рахунків свідчать про відсутність заборгованості підприємства по "платежам до бюджетів та єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, утриманим та нарахованим на заробітну плату" станом на 01.01.2013року так і протягом всього перевіряємого періоду, що підтверджується штампом казначея (а.с.108-167т.3).
Аналогічно наданими суду виписками із рахунків Позивача в УДКСУ в Радомишльському районі також зазначено про проведення утримання та перерахування податку з доходів фізичних осіб Позивачем за відповідні звітні періоди в повному обсязі (а.с.184-228т.3).
Вказані письмові докази та алогічність дій податкового органу стали підставою для задоволення позову і в цій частині.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.11.2015року №21-2919а15. В даному судовому рішенні прямо зазначено, що "просрочка сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб не є порушенням вимог ст.127 Податкового кодексу України", а тому заява податкового органу про перегляд судових рішень була залишена без задоволення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 22.03.2016року №813/6774/13-а.
Представниками податкового органу в судовому засіданні помилково трактувалася вказана правова позиція Верховного суду України без врахування обставин справи, що слугували підставою для ухвалення такого судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
За таких умов суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу по даній справі.
Керуючись ст.ст. 166, 186, 254 КАС України, суд
Про викладене вище довести до відома начальника Головного управління ДФС в Житомирській області для вжиття заходів реагування щодо усунення виявлених порушень та недопущення їх в подальшому.
Окрема ухвала може бути оскаржена особами, інтересів яких вона стосується, до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк