Справа № 461/8331/16-а
Суддя: Государський А. В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/8331/16-а
Провадження №2а/461/109/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 р. Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

при секретарі Скаб В.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.11.2016 року ВП№52261869,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.11.2016 року ВП №52261869, мотивуючи позовні вимоги наступним. Старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Мельник Р.І. 22 листопада 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Вважає вказану постанову державного виконавця незаконною з огляду на те, що ним не вірно застосовано норму ст.242 МК України, яка передбачає видачу товарів під митним контролем за умов митного оформлення їх, сплати митних платежів і стосується ввезення автомобіля на постійне користування в Україні. Однак стверджує, що вказана норма закону не може бути застосована з огляду на те, що затримання тимчасово ввезеного автомобіля мало місце під час реекспорту та зворотного його повернення в ОСОБА_1. Правовий режим тимчасового користування цим автомобілем на Україні регламентовано Конвенцією про тимчасове ввезення ратифікованої Законом України №1661-IV від 24.03.2004 року «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення». Зазначає про те, що вказана вище Конвенція не передбачає обовязку сплачувати будь-які платежі при здійсненні повернення автомобіля в іншу державу. Не зазначено цього також і в постанові Галицького районного суду м.Львова від 07 червня 2016 року. У звязку із цим просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Мельника Р.І. від 22.11.2016 року ВП №52261869 про повернення виконавчого документа стягувачеві, а справу передати для подальшого її виконання іншому державному виконавцеві.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.128 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 07 червня 2016 року у справі №461/3698/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 14500 грн., з конфіскацією товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №1639/20918/16 від 27.04.2016 року. Вилучений згідно з протоколу про порушення митних правил №1639/20918/16 від 27.04.2016 року, автомобіль марки «VOLVO» модель «V40» реєстраційний номер RJA48101, код YV1VW78823F951430, 2002 року випуску, обєм двигуна 1870,00 см 3, тип двигуна дизель вирішено повернути ОСОБА_2.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Ільчишин Л.В. від 19 вересня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №52261869 з виконання постанови Галицького районного суду м.Львова у справі №461/3698/16-п від 07 червня 2016 року про повернення ОСОБА_2 вилученого згідно з протоколу про порушення митних правил №1639/20918/16 від 27.04.2016 року, автомобіля марки «VOLVO» модель «V40» реєстраційний номер RJA48101, код YV1VW78823F951430, 2002 року випуску, обєм двигуна 1870,00 см 3, тип двигуна дизель (а.с.6).

Крім того, постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Мельника Р.І. від 22 листопада 2016 року ВП №52261869 (а.с.8) повернуто виконавчий документ стягувачеві, посилаючись на ст.242 МК України, згідно якої товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Крім того, у вказаній вище постанові державного виконавця зазначено про те, що згідно листа Львівської митниці ДФС вих.№16677/9/13-70-03-05 встановлено, останнім на адресу Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області направлено заяву про стягнення з громадянина-порушника витрат на зберігання товару на складі в розмірі 11812,07 грн., а також конфіскації товару вилученого згідно постанови Галицького районного суду м.Львова №461/3698/16-п від 07.06.2016 року.

У відповідності до вимог статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо : стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова від 22.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 128, 160, 161, 162, 167, 258 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.11.2016 року ВП№52261869, відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий А.В. Государський