Справа № 498/233/17
Суддя: Рімашевська О. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 498/233/17
Номер провадження 2-а/498/7/17
П О С ТА Н О В А

іменем України

24 квітня 2017 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Рімашевської О.В., за участю секретаря судового засідання Іванова І.С., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка адміністративний позов ОСОБА_1 до т.в.о. начальника Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області В.М. ара про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА №505560 від 10 березня 2017 року, якою позивача було визнано винуватою за ч. 3 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Суду пояснив, що вона є матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 10.03.2017 року її телефоном викликали до Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, де повідомили про те, що її син вчинив діяння, яке підпадає під кваліфікацію за ст. 173 КУпАП. Коли вона повідомила, що її син не досяг шістнадцятирічного віку, працівник поліції повідомила, що тоді відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП. Після чого працівник поліції вийшла з кімнати, де проводилась бесіда, та повернулась з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою у справі про адміністративне правопорушення. При цьому позивач стверджує, що ніхто їй її права не розяснював, розгляд справи проводився без неї, до розгляду справи їй не надали можливості ознайомитись з матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення, вона просила відкласти розгляд справи у звязку з необхідністю отримання юридичної допомоги, але її вимоги були проігноровані. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення і постанова у справі про адміністративне правопорушення складені та винесені з грубим порушенням процесуальних норм.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, відповідно до яких син позивача вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, але оскільки він не досяг шістнадцятирічного віку, його неможливо притягнути до адміністративної відповідальності, у звязку з чим на позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення її до відповідальності за неналежне виконання батьківських обовязків.

Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 10.03.2017 року старшим інсектором Великомихайлівського ВП був складений протокол про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1, в якому зазначено, що 24.02.2017 року біля 12 год 45 хв. в приміщенні Великомихайлівської ЗОШ син ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 скоїв хуліганські дії відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 184 КУпАП. В протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначила, що вона своєї провини не визнає, просила при розгляді справи залучити адвоката (а.с.31).

На підставі вказаного протоколу була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення № 505560 від 10.03.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнана винуватою за ч. 3 ст. 184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн (а.с.10). Вказана постанова складена від імені т.в.о начальника Великомихайлівського ВП підполковника поліції ОСОБА_4; постанова також містить підпис від імені вказаної особи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що після того, як був складений протокол про адміністративне правопорушення, їй перешкоджали у здійсненні письмових пояснень у протоколі, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення вже була складена. Ніхто їй її процесуальних прав не розяснював; були проігноровані її вимоги про відкладення розгляду справи, допит свідків; вона не брала участі в розгляді справи по суті, оскільки у неї лише відібрали письмові пояснення. Особу, від імені якої винесена постанова, вона не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він прибув до приміщення Великомихайлівського ВП за проханням ОСОБА_1 Із пояснень свідка вбачається, що між ОСОБА_1 та працівником поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, виникла конфліктна ситуація з приводу того, що працівник поліції не давала ОСОБА_1 можливість зробити письмові пояснення у протоколі. Коли він приїхав, він розяснив працівнику поліції порядок складання протоколу, ОСОБА_1 надали можливість здійснити запис у протоколі, після чого працівник поліції вийшла та повернулась з протоколом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При цьому ніякого розгляду справи не відбувалось, позивачу права не розяснювались, вона участі в розгляді справи не приймала. Також свідок підтвердив, що ОСОБА_1 просила надати їй можливість ознайомитись з матеріалами протоколу та відкласти розгляд справи для отримання юридичної допомоги.

Перевіривши дотримання прав позивача при притягненні її до адміністративної відповідальності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено у ході розгляду справи, справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність позивача 10.03.2017 року (у день складання протоколу про адміністративне правопорушення), хоча особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, перебувала в приміщенні Великомихайлівського ВП та заявила клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю отримання юридичної допомоги.

При оцінці вказаних обставин, суд бере до уваги практику Європейського Суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Заява № 17444/04) 21.10.2010 року, відповідно до якого вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є «необхідним» для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п.3 ст.6 Конвенції, взятого в поєднанні з п.1 ст.6 Конвенції.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 25 травня 2015 року № 5-рп/2015 у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вищевказані порушення позбавили позивача прав знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та інших прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Представником відповідача не надано пояснень стосовно того, яким чином відбувався розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чим керувалась особа, яка приймала рішення у справі, визнаючи позивача винуватою за ч. 3 ст. 184 КУпАП, чому вона не була присутня при розгляді справи, чим була викликана необхідність розгляду справи в день складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові ці дані взагалі відсутні, а також не обґрунтовано застосування стягнення у зазначеному розмірі, встановленому ст.210-1 КУпАП.

Відповідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Враховуючи, що в судовому засіданні були встановлені факти грубого порушення процесуальних прав позивача при притягненні її до адміністративної відповідальності, адміністративний позов ОСОБА_1 до т.в.о начальника Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови від 10.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

За ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, враховуючи відсутність позовних вимог щодо можливості закриття адміністративного провадження відносно позивача, суд не перевіряє правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, та вважає необхідним, скасувавши постанову у справі про адміністративне правопорушення через процесуальні порушення при її винесенні, направити матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП на новий розгляд.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо, судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо, іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Так, судові витрати, понесені позивачем та підтвердженні належними доказами, підлягають стягненню з Державного бюджету України у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 69 - 71, 160 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії АА №505560 від 10 березня 2017 року, винесену від імені т.в.о. начальника Великомихайлівського ВП підполковника поліції ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 184 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 51 грн. та направити справу на новий розгляд до Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Великомихайлівському районі Одеській області (; адреса: 67100, смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, вул. Леніна, 122) здійснити повернення судових витрат у сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) на користь ОСОБА_1 шляхом їх безспірного списання із рахунку Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.

Повний текст постанови суду складений 26 квітня 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великомихайлівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови суду.

Головуючий: О.В. Рімашевська