Справа № 806/1037/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року Житомир справа № 806/1037/17

категорія 2.2

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію на звернення від 20.03.2017 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного сервісного центру МВС України в Житомирській області в частині не проведення службового розслідування та ненадання повної інформації на звернення від 20 березня 2017 року;

- зобов'язати Головний сервісний центр МВС України провести службове розслідування (перевірку) та надати ОСОБА_1 повну інформацію на звернення від 20 березня 2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 20 березня 2017 року звернувся до Головного сервісного центру МВС України із заявою, якою сповістив про неправомірні дії посадових осіб Регіонального сервісного центру Житомирської області МВС України, проте відповідач надав неповну відповідь, перевірку не провів, чим, на думку позивача, проявляє неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про звернення громадян".

24 квітня 2017 року на адресу суду від Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що Головним центром МВС України було належним чином розглянуто звернення ОСОБА_1 від 20.03.2017 та надано повну відповідь у спосіб, в межах та порядку, визначених Законом України "Про звернення громадян", у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа належить розгляду в порядку скороченого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 направлено на адресу Головного сервісного центру МВС України (м. Київ, вул. Лукьянівська, 62) звернення, в якому він повідомляв, що працівники Регіонального сервісного центру Житомирської області Міністерства внутрішніх справ України за підтримки керівника та особисто державний службовець Регіонального сервісного центру Житомирської області Міністерства внутрішніх справ України спеціаліста сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення ОСОБА_2 в незаконний спосіб складають договори на великі суми. У зв'язку з чим просив:

- провести службове розслідування відносно неправомірних дій посадових осіб Регіонального сервісного центру Житомирської області Міністерства внутрішніх справ України;

- відібрати пояснення у керівника Регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області чи надавав він вказівки державному службовцю ОСОБА_2 (відповідальному за довідкове забезпечення в Регіональному сервісному центрі МВС України в Житомирській області) займатись неправомірною діяльністю? Чи мав неправомірну вигоду керівник Регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області від цієї діяльності?

Просив сповістити про підсумки перевірки та вжиті заходи щодо недопущення правопорушень. (а.с. 5).

Вказане звернення разом із копією договору на виконання робіт з капітального ремонту від 30 серпня 2016 року між ПП "Карлсон" та ОСББ "Теплий стан" направлене на адресу Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України 27 березня 2017 року, що підтверджується копією чеку ЖД УДППЗ "Укрпошта" (а.с. 5).

Звернення ОСОБА_1В, від 20.03.2017 надійшло на адресу Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України 29 березня 2017 року за вх. № Г-399.

Листом від 13 квітня 2017 року №31/5649/1 ОСОБА_1 повідомлено, що у Головному сервісному центрі МВС розглянуто, у межах компетенції, звернення ОСОБА_1 стосовно перевірки посадових осіб регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області (далі - РСЦ МВС), які, на думку ОСОБА_1 займалися неправомірною діяльністю, а саме державний службовець ОСОБА_2, який працює в РСЦ МВС, за підтримки керівника РСЦ МВС, у незаконний спосіб уклав договір на виконання робіт із капітального ремонту будинку "Теплий стан" на суму 235 266,60 грн. Зазначено, що свої повноваження керівника ОСББ "Теплий стан" ОСОБА_2 виконував на громадських засадах та безоплатно у вільний від основної роботи час. Під час роботи в ОСББ «Теплий стан» свої повноваження працівника РСЦ МВС не використовував. Під час роботи ним, як головою ОСББ «Теплий стан», на вказану юридичну особу було відкрито розрахункові рахунки, які використовувались виключно для діяльності ОСББ "Теплий стан". Крім того, специфіка роботи ОСОБА_2 та його посадові обовязки в РСЦ МВС не мають нічого спільного по суті з роботою в ОСББ "Теплий стан". У ході перевірки відомостей щодо можливого порушення норм законодавства з боку в.о. директора РСЦ МВС ОСОБА_3 та інженера І категорії сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення РСЦ МВС ОСОБА_2 не виявлено.

Також зазначено, що при наявності достовірної інформації про вчинення ОСОБА_2 або іншими посадовими особами РСЦ МВС кримінального чи адміністративного правопорушення ОСОБА_1 запропоновано звертатись до правоохоронних органів України.

Позивачу також роз'яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням він маєте право на його оскарження в установленому законодавством порядку (а.с. 13).

Начальником Регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області були надані пояснення по суті звернення ОСОБА_1 від 20.03.2017, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пояснень від 04 квітня 2017 року (а.с. 14 та зворот).

Головним спеціалістом відділу контролю управління моніторингу та контролю за діяльністю сервісних центрів Головного сервісного центру МВС ОСОБА_4 складено висновок про результати розгляду звернення громадянина гр. ОСОБА_1В від 12 квітня 2017 року, відповідно до змісту якого встановлено, що розгляд звернення гр. ОСОБА_1В, (вх. № Г-399) щодо проведення перевірки стосовно посадових осіб РСЦ МВС, які, на його думку, займались неправомірною діяльністю, а саме державний службовець ОСОБА_2, який працює в РСЦ МВС, за підтримки керівника РСЦ МВС, у незаконний спосіб уклав договір на виконання робіт із капітального ремонту будинку «Теплий стан» на суму 235266,60 грн. вважається закінченим. Фактів протиправних дій із боку в.о. директора РСЦ МВС ОСОБА_3 та інженера І категорії сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення РСЦ МВС ОСОБА_2 не встановлено. Про результати розгляду звернення поінформувати гр. ОСОБА_1 (а.с. 15-16).

Згідно наявної у матеріалах справи копії реєстру на кореспонденцію №106, лист Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13 квітня 2017 року №31/5649/1 відповідачем направлено ОСОБА_1 13.04.2017. (а.с. 17).

Не погоджуючись із діями відповідача, вважаючи, що Головний сервісний центр МВС України надав неповну відповідь, перевірку не провів, та проявляє неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про звернення громадян", позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР роз'яснено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно ч. 6 ст. 5 Закону України " Про звернення громадян ", письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до постанови Кабінету ОСОБА_5 України від 28.10.2015 №889 "Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ" було створено Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, який є міжрегіональним територіальним органом Міністерства внутрішніх справ України, юридичною особою публічного права.

Цією ж постановою утворено як юридичні особи публічного права і інші територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України, зокрема Регіональний сервісний центр МВС в Житомирській області.

Порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян в апараті МВС, закладах, установах і підприємствах, що належать до сфери управління МВС, а також контролю за його дотриманням, врегульовано правовими нормами Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України від 10.10.2004 № 1177 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства внутрішніх справ № 432 від 08.05.2013, № 521 від 06.05.2015, № 1087 від 17.10.2016).

Надаючи правову оцінку вимогам позивача щодо визнання неправомірними дії (бездіяльність) Головного сервісного центру МВС України в Житомирській області в частині не проведення службового розслідування та ненадання повної інформації на звернення від 20 березня 2017 року суд зазначає, що відповідач листом від 13 квітня 2017 року №31/5649/1 надав належну відповідь на звернення ОСОБА_1 від 20.03.2017 у спосіб, строки та в межах, передбачені Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Крім того, Головним сервісним центром МВС України в межах його компетенції були вжиті усі можливі заходи у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 20.03.2017, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями пояснень начальника Регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області ОСОБА_3 від 04.04.2017 (а.с. 14 та зворот) та висновку про результати розгляду звернення громадянина гр. ОСОБА_1В від 12 квітня 2017 року (а.с. 15-16).

Як встановлено із звернення (скарги) позивача від 20.03.2017, ним, зокрема, порушувались питання щодо неправомірних дій посадових осіб Регіонального сервісного центру Житомирської області МВС України, які на його думку, містять ознаки злочинів, з вимогою до відповідача здійснити перевірку вказаних фактів та проведення службового розслідування.

Суд наголошує, що Головний сервісний центр МВС здійснює надання платних і безоплатних послуг, віднесених до компетенції Міністерства внутрішніх справ, а також бере безпосередню участь у реалізації державної політики в сфері надання адміністративних послуг.

Відповідно до підпунктів 3,4,7 п.4 Положення про Національну поліцію, затвердженого Постановою Кабінетів ОСОБА_5 України №877 від 28.10.2015, Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють учиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; вживає заходів з виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Таким чином суд зазначає, що до компетенції відповідача не відноситься вирішення питань, порушених позивачем у своєму зверненні від 20.03.2017, а тому відповідач правомірно у листі від 13 квітня 2017 року №31/5649/1 зазначив, що при наявності достовірної інформації про вчинення ОСОБА_2 або іншими посадовими особами РСЦ МВС кримінального чи адміністративного правопорушення ОСОБА_1 необхідно звертатись до правоохоронних органів України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дії (бездіяльність) Головного сервісного центру МВС України в Житомирській області в частині не проведення службового розслідування та ненадання повної інформації на звернення від 20 березня 2017 року не підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо зобов'язання Головний сервісний центр МВС України провести службове розслідування (перевірку) та надати ОСОБА_1 повну інформацію на звернення від 20 березня 2017 року суд зазначає, що вона є похідною від першої позовної вимоги та зазначає наступне.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи другу позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Головного сервісного центру МВС України а також вчинити дії, що не віднесені до його компетенції.

Відповідачем була надана повна та належна відповідь на звернення ОСОБА_1 від 20.03.2017 та вчинені усі необхідні та можливі дії в межах його компетенції під час розгляду вказаного звернення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання Головний сервісний центр МВС України провести службове розслідування (перевірку) та надати ОСОБА_1 повну інформацію на звернення від 20 березня 2017 року слід відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не доведені, а матеріалами справи спростовуються доводи позивача про неправомірні дії (бездіяльність) Головного сервісного центру МВС України в Житомирській області в частині не проведення службового розслідування та ненадання повної інформації на звернення від 20 березня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 183-2, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду, прийнята в порядку скороченого провадження, виконується негайно, та крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 26 квітня 2017 р.