Справа № 461/496/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Справа № 876/1506/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА :

Позивач 25.01.2016 року звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил №3141/20900/15 від 15.01.2016 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову позивач покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України за подання ним 17.09.2014р. завідомо неправдивих відомостей у митній декларації на м/п «Краковець» Львівської митниці з метою неправомірного зменшення розміру сплати ПДВ та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6537,51 грн. Однак, відомості у митних деклараціях подавались ним на підставі даних рахунків фактур, митних декларацій країни відправлення та товарно-транспортних накладних (CMR), наданих йому замовником на підставі договорів митного брокерського обслуговування, а відтак суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення у його діях відсутня.

Оскаржуваною постановою Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2016 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що ОСОБА_1 заявлено в митній декларації ВМД №209080204/2014/001790 неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та надано з цією ж метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не вчинено будь-які умисні дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутні ознаки суб'єктивної сторони даного правопорушення, оскільки суб'єктивна сторона такого характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Як вбачається з постанови в справі про порушення митних правил №8141/20900/15 від 15.01.2016р., ОСОБА_1 заявлено в митній декларації ВМД №209080204/2014/001790 неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та надано з цією ж метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

За диспозицією статті 485 МК України, відповідальність настає, за подання в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини.

В судовому засіданні встановлено, що подана ОСОБА_1 ВМД до митного органу, яка була оформлена за номером 209080201/2014/001790 від 17.09.2014р., була складено на підставі поданих йому документів, згідно договору митного брокерського обслуговування №135 від 28.07.2014р. Жодного відношення до рахунку-фактури (S)FSE-10-09-S206-14 та митної декларації країни відправлення 14PL401010E0127403, які стосуються зовсім іншого товару, позивач немає, так як такі ним не супроводжувались.

З вищеописаного не вбачається, що ОСОБА_1 вчинено будь-які умисні дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутні ознаки суб'єктивної сторони даного правопорушення, оскільки суб'єктивна сторона такого характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Жодних доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано, зокрема не подано жодного доказу, який вказує на наявність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи, враховуючи вищенаведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України, оскільки у останнього не було жодного умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, під час накладення на останнього адміністративного стягнення не здобуто жодного доказу з цього приводу, не здобуто цих доказів і в ході розгляду справи в суді, а тому оскаржувану постанову слід скасувати і закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає невірним закриття провадження у справі, оскільки це повноваження митних органів, а не суду.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови невірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для частково задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України - задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2016 року у справі № 461/496/16-а - скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №3141/20900/15 від 15.01.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.485 Митного кодексу України - скасувати. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар