Справа № 350/294/16-а,2-а/350/3/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Справа № 876/3164/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області про зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій,-

В С Т А Н О В И В:

10.03.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки на час звернення до відповідача з заявою про виплату спірної допомоги позивач досяг пенсійного віку та працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, проте отримував пенсію по інвалідності, тому позивач не має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що відмова у виплаті йому грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суперечить ст.1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», яка передбачає передбачає , що інваліди в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Звертає увагу на те, що соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду згідно ст.4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Пенсія по інвалідності є необхідна матеріально допомога, що надається громадянам для лікування та підтримки стану свого здоров'я, а не збагачення. (ст.36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Апелянт вважає, що отримання пенсії по інвалідності не повинно позбавляти права на отримання допомоги при виході на пенсію за віком, оскільки інвалідність - це є часткова втрата працездатності, яка підтверджується медичними висновками.

Однією із складових діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами є соціальний захист інвалідів, який виражається шляхом надання пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду. Для забезпечення прав і можливостей інвалідів для участі в суспільному житті нарівні з іншими громадянами державою створюються правові, економічні, політичні, соціальні, психологічні та інші умови.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1, 2, ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 08.02.2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області із заявою про призначення та виплати йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом № 02/с-15 від 11.02.2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області відмовлено позивачу у призначенні та виплаті йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що оскільки на день звернення за призначенням пенсії за віком позивач отримував пенсію по інвалідності, то підстав згідно чинного законодавства для призначення грошової допомоги немає.

В силу пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Як зазначає позивач, для отримання грошової допомоги, необхідно дві умови: 1) на день призначення пенсії працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 2) мати необхідний спеціальний трудовий стаж. Усі ці дві умови виконані.

Проте, з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

Оскільки на час звернення до відповідача з заявою про виплату спірної допомоги позивач досяг пенсійного віку та працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, проте отримував пенсію по інвалідності, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій.

Факт отримання пенсії по інвалідності позивачем не заперечується.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області про зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні таких вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1, 2, ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2017 року у справі №350/294/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області про зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник