Справа № 751/885/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий у 1-й інстанції: Маслюк Н.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А
26 квітня 2017 року Справа № 751/885/17
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Епель О.В.,
суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,
за участю секретаря Лісник Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі відповідач) про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці;
- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2017 року адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС 3 категорії у 1987,1988,1989,1990 рр.
Зазначений правовий статус позивача підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 та надає йому право на користується пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У період з 1987 року по 1990 рік позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 р. № 1497-378 і Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. № 665-198, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, що підтверджується довідкою виробничого підрозділу моторновагонне депо Чернігів регіональної філії «Південно західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» із зазначенням кількості відпрацьованих годин по роках.
Відповідно до копії довідки локомотивного депо м. Чернігова від 28.10.1992 р. № 177 позивача на підставі наказу начальника локомотивного депо було направлено до 30 кілометрової зони на станцію Замовище та Янов Чорнобильського району Київської області, станції Пересадово та Посудово Брагінського району, Гомельської області для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС: в 1987 році в серпні (2 дні), в грудня (1 день); в 1988 році 253 дні.
Оплата праці позивача за вказаний період роботи здійснювалась у двократному розмірі відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофспілки від 10.06.1986 р. № 207-7.
13.04.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та надав копії відповідних документів.
Відповідачем було проведено зустрічну перевірку довідки від 18.03.2016 р. ф. 122 № 348, виданої позивачу ПАТ «Укранська залізниця», за результатами якої складено акт від 27.04.2016 р. № 26, яким підтверджено достовірність поданих ним документів, тобто тих, що підтверджують факт перебування позивача в зоні відчуження у відповідні періоди, однак зазначено, що у вказаній довідці відсутні відомості про оплату за 1988-1990 рр. та наведено неправильні години дозиметричного контролю (замість 111,4 год. вказано 11,4 год.).
13.05.2016 р. за результатами розгляду заяви позивача відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років, оскільки періоди роботи в 30 км зоні не підтверджені первинними документами, про що складено протокол № 264.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача стажу роботи, достатнього для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підтверджується поданими ним первинними документами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі Хартія), Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі Закон № 796-XII), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383 (далі Порядок № 383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Згідно зі ст. 10, 15 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.
Підставами для визначення статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС є періоди роботи в зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами, які видаються підприємствами, установами, організаціями.
Частиною 1 ст. 55 Закону № 796-XII передбачено, що право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років мають учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.
Згідно зі ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Пунктом 7 Порядку № 22-1 визначено документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.
Документами, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Крім того, у п. 1, 2, 20 Порядку № 637 закріплено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для призначення особі пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є факт виконання ним робіт в зоні відчуження у відповідні періоди часу, що має підтверджуватися посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довідкою форми 122 або іншими первинними документами.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, факт виконання позивачем робіт в зоні ЧАЕС, зокрема в період з 1987-1988 рр. у відповідні проміжки часу, в сукупності підтверджується наявним в нього посвідченням /Т.1 а.с. 13/ та первинними документами, а саме довідкою від 18.03.2016 р. № 348 ф. 122, виданою ВП моторвагонне депо Чернігів регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» /Т.1 а.с. 18/, довідкою ф. 122 /Т.1 а.с.29/, довідкою 1992 р. № 177 /Т.1 а.с.30/.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача при відмові позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та наявності правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Доводи апелянта про те, що первинними документами є ті документи, що складені в період роботи в зоні відчуження, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства і до уваги колегією суддів не приймаються.
Посилання апелянта на відсутність правових підстав для прийняття до уваги поданої позивачем довідки від 18.03.2016 р. № 348 ф. 122, оскільки зазначені в ній відомості не підтверджені первинними документами, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на вищевикладене.
Твердження апелянта про те, що довідка про період трудової діяльності позивача на роботах за Списком № 2 немає номера і дати видачі, а також про те, що він не має достатнього віку для призначення йому пенсії на підставі стажу роботи за Списком № 2, судова колегія до уваги не приймає, оскільки в даному випадку предметом перевірки судом є факт виконання позивачем робіт в зоні ЧАЕС у відповідні проміжки часу, що в сукупності підтверджується іншими первинними документами, та питання щодо призначення позивачу пенсії саме як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не через виконання робіт за Списком
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності своїх дій та не переконав суд у своїй правоті.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.
Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, апеляційна скарга Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає залишенню без задоволення, а постанова Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2017 року без змін.
Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 26 квітня 2017 року.
Головуючий суддя:
Судді:
Головуючий суддя Епель О.В.
Судді: Кобаль М.І.
Карпушова О.В.