Справа № 806/477/17
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Житомир справа № 806/477/17

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про зобов'язання надати довідку-розрахунок та дозвіл на перереєстрацію автомобіля,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:

- поновити ОСОБА_1 строк для подання заяви на викуп автомобіля "ЗАЗ 110307" 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 довідку - розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ 110307" 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1 та дозвіл на перереєстрацію з покійної дружини ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 вказаного автомобіля зі сплатою його залишкової вартості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що листом від 16.01.2017 р. за №228/02 Департамент праці соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації відмовив ОСОБА_1 в наданні дозволу на переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ 110307" 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1, яким була забезпечена ОСОБА_2 - дружина позивача з підстав визначених пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 (далі - Порядок № 999).

Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Також, до матеріалів справи додано письмові заперечення проти позову, за змістом яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України" від 06.10.2005 р. N 2961-IV (далі - Закон N 2961), постанови "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. N 999 (далі - Порядок N999), що були чинні на день виникнення таких відносин

Статтею 1 Закону N 2961 передбачено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно ст. 26 Закону N 2961 Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Встановлено, що ОСОБА_1 являється чоловіком померлої ОСОБА_2 інваліда 2 групи захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, якій відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.06.2006 № 999, акта приймання-передачі транспортного засобу серія НДЦ №414289 від 15.08.2008 р. на пільгових умовах (доплата 7% від вартості транспортного засобу), було надано автомобіль марки "ЗАЗ 110307-42", 2008 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_2, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, яким вона користувалась до дня смерті.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_2,померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Судом з'ясовано, що позивач звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на переоформлення даного автомобіля на себе відповідно до положень п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 №999.

Департаментом соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації листом від 16.01.2017 р. за №228/02 відмовлено позивачу в переоформленні автомобіля. Відмова мотивована тим, що відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений органами соціального захисту, залишається іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживав та був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації та у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Однак, з дня смерті дружини позивача (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) пройшло більше шести місяців, в Департаменті соціального захисту облдержадміністрації відсутні правові підстави надати дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля та на його переоформлення.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку № 999 передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

- був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 3 Порядку № 999, до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Позивач зазначає, що у нього відсутній інший автомобіль, у тому числі отриманий через Головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що позивач володіє сукупністю усіх необхідних для переоформлення автомобіля підстав, а поважність причин пропуску шестимісячного терміну подачі заяви до департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про переоформлення автомобіля обґрунтовується тим, що позивач відповідно до виписок з медичної карти, із історії хвороби хворого тривалий час хворів та не мав можливості звернутись до вище вказаного органу.

Відповідно до статті 3 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Зважаючи на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо поважності причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про переоформлення автомобіля.

Враховуючи наведене, а також те, що рішення суду про вилучення автомобіля, отриманого інвалідом, на час звернення позивача прийнято не було, дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_1 довідки - рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ 110307-42", 2008 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_2, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 дозволу на сплату його залишкової вартості та його переоформлення є протиправними.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 86, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 шестимісячний термін, встановлений законодавством, для сплати розрахункової суми для викупу автомобіля марки "ЗАЗ 110307-42", 2008 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_2, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого на ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 - розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ 110307-42", 2008 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_2, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 та дозвіл на перереєстрацію з покійної дружини ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 зі сплатою його залишкової вартості.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович