Справа № 817/3369/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

"18" квітня 2017 р. м. Київ № К/800/19261/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Веденяпіна О.А., секретар судового засідання - Іванов Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Автострада Україна»
на постановуРівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016
та ухвалуЖитомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016
у справі №817/3369/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Автострада Україна»
доДержавної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автострада Україна» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області № від 20.11.2015 про збільшення грошового зобов'язання за платежем: Податок на прибуток підприємств в сумі 200025 грн., в т.ч. 160020 грн. основного зобов'язання та 40005 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем з 19.10.2015 по 30.10.2015 проведена планова документальна виїзна перевірка ТОВ «Автострада Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт №339/17-16-22-02/38212420 від 06.11.2015 про порушення позивачем пп. «а» 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 153.1.2, п. 153.1.3 п. 1531 ст. 153 Податкового кодексу України внаслідок невірного визначення від'ємного значення по курсових різницях, що призвело до завищення витрат на суму 889000 грн.

На підставі акту перевірки №339/17-16-22-02/38212420 від 06.11.2015 ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2015, яким позивачу визначено податок на прибуток підприємств в сумі 200025 грн., в тому числі 160020 грн. основного зобов'язання та 40005 грн. застосованих штрафних санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем невірно обраний спосіб обліку курсових різниць, внаслідок чого штучно завищено витрати. А надані позивачем оборотно-сальдові відомості по рахунках, як підтвердження правомірності обліку курсових різниць, підтверджують лише факт ведення внутрішнього бухгалтерського обліку та не спростовують твердження податкового органу.

Разом з тим Вищий адміністративний суд України вважає зазначені висновки судів попередніх інстанцій такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Мотивом для донарахування позивачу податку на прибуток стали висновки податкового органу про те, що позивач неправомірно визначав курсові різниці, які нараховувались по зовнішньоекономічних договорах та кредитному договору у валюті Євро, на день здійснення операцій, а не за балансовою вартістю на кожну дату балансу (монетарні статті)

Згідно приписів пп. «а» 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, які, в свою чергу, включають витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу

Відповідно пп. 153.1.2 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України витрати, здійснені (нараховані) платником податку в іноземній валюті у зв'язку з придбанням у звітному податковому періоді товарів, робіт, послуг, у встановленому порядку включаються до витрат такого звітного податкового періоду шляхом перерахування в національну валюту тієї частини їх вартості, що не була раніше оплачена, за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, що діяв на дату здійснення операції з такого придбання, а в частині раніше проведеної оплати - за таким курсом, що діяв на дату здійснення оплати.

Підпунктом 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Згідно з п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.2000 за N 515/4736, терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення:

Курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.

Немонетарні статті - статті інші, ніж монетарні статті балансу.

Згідно з п. 5 названого Положення (стандарту) операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов'язань, власного капіталу, доходів і витрат). Підприємство може операції з безготівкових розрахунків в іноземній валюті відображати у валюті звітності у сумі, визначеній у документах банку, з урахуванням особливостей застосування банком валютного курсу на дату здійснення операції, у разі якщо це не суперечить вимогам податкового і митного законодавства в частині застосування валютного курсу.

Пунктом 7 цього ж Положення (стандарту) встановлено, що на кожну дату балансу:

а) монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу;

б) немонетарні статті, які відображені за історичною собівартістю і зарахування яких до балансу пов'язано з операцією в іноземній валюті, відображаються за валютним курсом на початок дня дати здійснення операції;

в) немонетарні статті за справедливою вартістю в іноземній валюті відображаються за валютним курсом на початок дня дати визначення цієї справедливої вартості.

Разом з цим, відповідно п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів» визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня.

Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Разом з тим, судами попередніх інстанцій взагалі не встановлені фактичні обставини по справі, а є лише посилання на правильність висновків акту перевірки. Поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишена необхідність встановлення вказаної обставини, що дає підстави стверджувати про неповноту встановлення всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

Ці обставини відповідно до частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність їх висновків в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі на підставі належних та допустимих доказів та дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та(або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада Україна» задовольнити.

2. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

3. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
О.А.Веденяпін