Справа № 812/481/17
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/481/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до Публічного акціонерного товариства Лисичанськвугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта Привільнянська про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.07.2015 по 31.01.2016 у сумі 465565,06 грн,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до Публічного акціонерного товариства Лисичанськвугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта Привільнянська про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.07.2015 по 31.01.2016 у сумі 465565,06 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

Відповідно до п. 2 прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997 № 400 та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та страховими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, відокремлений підрозділ Шахта Привільнянська Публічного акціонерного товариства Лисичанськвугілля зобовязано відшкодовувати органам пенсійного фонду витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Заборгованість відповідача перед управлінням ПФУ в м. Лисичанську по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах за період з 01.07.2015 по 31.01.2016 склала 465565,06 грн. Відповідач добровільно не виконує свої зобовязання а тому несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом, у звязку з чим, УПФУ у м. Лисичанську просив стягнути з відповідача суму заборгованості за період з 01.07.2015 по 31.01.2016 у сумі 465565,06 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, у позовній заяві серед іншого просив суд розглянути справу за відсутності представника.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, (а.с. 69,70), надав службову записку про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника (а.с. 72).

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що відповідач публічне акціонерне товариство Лисичанськвугілля є юридичною особою та має у своїй структурі відокремлений підрозділ "Шахта Привільнянська", який взято на облік, як платника внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області 27.01.1991 (а.с.3-4,5).

У відповідності до п. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058 від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058) підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного Фонду України плату, яка покриває витрати на доставку та виплату пільгових пенсій, у тому числі, призначених згідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, при цьому зберігається порядок покриття цих витрат, який діяв до набрання чинності Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (зареєстровано в Мінюсті України 16 січня 2004 року за № 64/8663), плату Пенсійному фонду на покриття фактичних витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах вносять підприємства незалежно від форм власності та господарювання. Несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Відповідно до п. 6.1 вказаної Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (пункт 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України).

Отже, підприємство зобовязане відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Позивач здійснював доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, що підтверджується розрахунками (а.с.10-62).

Отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пункту б-з статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення, не надавши на них заперечень та не оскарживши розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив такі розрахунки.

У відповідача виникла заборгованість перед УПФУ в м. Лисичанську Луганської області по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (список № 2) за період з 01.07.2015 по 31.01.2016 у сумі 465565,06 грн.

Відповідач зазначену суму заборгованості не сплатив у добровільному порядку, що підтверджується карткою особового рахунку платника (а.с. 6).

Крім того, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, надавши відповідну заяву (а.с. 72).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з публічного акціонерного товариства Лисичанськвугілля на користь управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області заборгованості по сплаті невідшкодованої пенсії в сумі 465565,06 грн.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись статтями 2, 11, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Лисичанськвугілля () на користь управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Сосюри, буд. 347, р/р 3 в ЛОУ ВАТ Державний Ощадний банк України, МФО 304665, ) суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 2 за період з 01.07.2015 по 31.01.2016 у сумі 465565,06 грн (чотириста шістдесят пять тисячі пятсот шістдесят пять грн 06 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1