Справа № 808/3705/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року о/об 17 год. 19 хв.Справа № 808/3705/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участі секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції про визнання рішення протиправним та його скасування, -

за участі представників:

від позивача не прибув;

від відповідача не прибув;

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції, в якому позивач просить суд визнати протиправним рішення та скасувати постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції №5241862 від 30 вересня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно із постановою від 30 вересня 2016 року строк для добровільного виконання надано до 05 жовтня 2016 року, натомість сама постанова надіслана на адресу боржника лише 16 листопада 2016 року про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті. Зазначає, що державний виконавець, не дотримавшись процедури направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та відповідно позбавивши боржника добровільно виконати виконавчий документ, фактично обмежив його конституційні права та обов'язки. Разом з тим, зазначає, що виконавчий документ (постанова департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Запорізькій області від 10 вересня 2015 року №151) набув законної сили після прийняття Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвали про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення 02 березня 2016 року. Таким чином, останнім днем для пред'явлення виконавчого документу до стягнення є 02 червня 2016 року. Відповідно до інформації про виконавче провадження, розмішену на сайті https://trade.informjust.ua, виконавчий документ надійшов до державного виконавця 29 вересня 2016 року, тобто після спливу тримісячного строку для його пред'явлення. На підставі зазначеного просить суд визнати протиправним рішення та скасувати постанову державного №5241862 від 30 вересня 2016 року.

Представник позивача до суду 28 лютого 2017 року подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Проти позову заперечив з підстав викладених у письмових заперечення, відповідно до яких зазначає, що згідно реєстру відправлення кореспонденції Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 18 березня 2016 року заява на відкриття виконавчого провадження та виконавчий документ були направленні на адресу Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ 540). Тобто вказує на те, що виконавчий документ надійшов на адресу відділу в строк предявлення виконавчого документу. Однак спеціалістом Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ пропущено строки реєстрації виконавчого документу та було зареєстровано лише 29 вересня 2016 року. Представник відповідача зазначає, що жодних заяв про відкладення провадження виконавчих дій або повідомлень про повну або часткову сплату боргу від боржника до Орджонікідзевського відділу не надходило. Тобто боржник не скористався правами наданими Законом України «Про виконавче провадження». Зазначає, що на теперішній час сума боргу за постановою № 151 від 10 вересня 2015 року, яка видана департаментом держаної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованість в розмірі 17000,00 грн. не сплачена.

Представник відповідача в судове засідання 28 лютого 2017 року не прибув, причин суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника позивача та представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Вознесенівським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції 30 вересня 2016 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52412862 з примусового виконання постанови Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області №151 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

ОСОБА_1 не погоджується зі спірною постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушено строк предявлення виконавчого документу до виконання, через що звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням письмових пояснень сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному дослідженні доказів дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову мотивуючи це наступним.

Що стосується посилань позивача щодо пропуску строку предявлення виконавчого документу до виконання після 02 червня 2016 року, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки виконавчий документ прийнятий 10 вересня 2015 року).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (частина 2 статті 2 Закону №606-XIV).

Згідно частини 1 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, державний виконавець, серед іншого, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (частина 2 статті 11 Закону №606-XIV).

Частиною 1 статті 17 Закону №606-XIV визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Так, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу (пункт 8 частини 2 статті 17 Закону №606-XIV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За правилами частини 1 статті 22 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до матеріалів справи постанова Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області №151 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. закінчила процедуру судового оскарження 02 березня 2016 року, що підтверджується ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №335/9735/15-а.

Суд звертає увагу позивача на те, що оскільки постанова Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області №151 закінчила процедуру судового оскарження саме до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, то в останнього є рік для звернення до виконавчої служби для предявлення виконавчого листа до виконання в силу пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року.

Відповідно до матеріалів справи заява про відкриття виконавчого провадження (вих. №1008-22.6/663) направлена на адресу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції 16 березня 2016 року, тобто в строк встановлений пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року.

Невчасна реєстрація такого виконавчого документа не може вважатися підставою пропуску строку звернення до виконавчого органу.

Водночас, частина 1 статті 25 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналіз вказаних приписів Закону №606-XIV дає суду підстави дійти висновку, про наявність обов'язку державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документі і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Тобто, законодавцем чітко визначено обов'язок держаного виконавця прийняти виконавчий документ до виконання і відкрити виконавче провадження за умови дотримання стягувачем статтей 17, 21, 22 Закону №606-XIV.

Як вже було зазначено вище, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №52412862 від 30 вересня 2016 року прийнята на виконання постанови Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області №151 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Таким чином, в контексті приписів частини 1 статті 25 Закону №606-XIV суд дійшов до висновку, що державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження №52412862 від 30 вересня 2016 року прийнято в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень.

При цьому, слід вказати, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не зазначено про порушення відповідачем при прийняті спірної постанови статей 17, 21, 22 Закону №606-XIV, а судом в ході розгляду справи останніх не встановлено.

За таких обставин, оскаржувана постанова відповідає критеріям, що визначені частиною 3 статті 2 КАС України.

В той же час, суд не приймає до увагу доводи позивача про порушення держаним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції порядку направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки останні не є підставою для її скасування та не можуть нівелювати приписи частини 1 статті 25 Закону №606-XIV.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вказаного в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнати протиправним рішення та скасування постанови державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції №5241862 від 30 вересня 2016 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем в порядку частини 1 статті 71 КАС України не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Керуючись статями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов