Справа № 806/387/17
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 квітня 2017 року Житомир Справа № 806/387/17

Категорія 8.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо не підготовки та неподання висновку для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" надміру сплаченого податку на прибуток підприємства в сумі 25833795,89 грн протиправною; зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вчинити певні дії, а саме підготувати та подати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Житомирській області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на прибуток підприємства в сумі 25833795,89 грн.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позову ТОВ "Церсаніт Інвест" без розгляду, оскільки він поданий до суду поза межами строку звернення, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Клопотання мотивовано тим, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України у позивача є 6 місяців для звернення до суду, які обчислюються з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав. Відповідач вважає, що про неповернення переплати в сумі 25833796 грн Товариство дізналося 22.04.2016. Так як прохання позивача щодо повернення йому переплати з податку на прибуток, що викладено ним у листі від 22.03.2016 № 363 на адресу ДФС України не було виконано ще на початку 2016 року, про що позивача повідомлено листом Офісу ВПЛ ДФС від 22.04.2016 № 9068/10/28-10-41-09-17. Таким чином, на думку представника відповідача, останнім днем подання позовної заяви є 23.10.2016, а не 06.02.2017, коли фактично позов поданий. Відтак, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, тому позов необхідно залишити без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заявленого клопотання та залишення позовної заяви без розгляду заперечував.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно зі ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини 2 наведеної статті КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно зі п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до суду є встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Предметом оскарження в даній справі є бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не підготовки та неподання висновку для повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємства в сумі 25833795,89 грн і зобов'язання відповідача вчинити дії щодо повернення цим коштів.

Зі змісту позовної заяви слідує, що звернення ТОВ "Церсаніт Інвест" до суду зумовлено тим, що відповідно до розрахунків податкових зобов'язань щодо сплати податку на прибуток за ІІ квартал 2016 року, податкове зобов'язання з податку на прибуток рахується від'ємним значенням в розмірі 25833795,89 грн. З метою повернення надміру сплаченого податку Товариством подано відповідну заяву від 11.08.2016 до відповідача, проте своїм листом від 08.09.2016 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби повідомив про відсутність окремого реєстру для повернення надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств і не повернув кошти на рахунок Товариства. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо неповернення надміру сплаченого податку є протиправною та порушує права Товариства.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені статтею 43 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 43.3 вказаної статті Податкового кодексу України (ред. з 02.12.2010 до 01.01.2017), обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України (ред. з 02.12.2010 до 01.01.2017) визначено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (абз. 1 п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України (ред. з 02.12.2010 до 01.01.2017)).

У світлі розглядуваних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов платника податків про визнання протиправною бездіяльності контролюючого органу щодо не підготовки та неподання висновку про повернення відповідних сум коштів та зобов'язання вчинити певні дії може бути подано до адміністративного суду впродовж шестимісячного строку після спливу п'яти робочих днів і закінчення двадцятиденного строку з дня подання таким платником податків заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Судом з'ясовано, що 22 березня 2016 року позивачем направлено лист Голові Державної фіскальної служби України за вих. № 363 з проханням розглянути можливість повернення переплати податку на прибуток на їх банківський рахунок, або перерахувати суму переплати на Митницю з метою забезпечення сплати митних зборів і ПДВ на імпорт.

У подальшому лист скеровано до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників у листі від 22.04.2016 № 9068/10/28-10-41-09-17 запропонувало Товариству провести звіряння розрахунків з бюджетом по податку на прибуток та після цього подати заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначити напрям перерахування коштів з урахуванням вимог, передбачених Податковим кодексом України.

11 серпня 2016 року позивачем на ім'я начальника Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників підготовлено та направлено заяву за вих. № 758. У цій заяві ТОВ "Церсаніт Інвест" просило повернути на розрахунковий рахунок підприємства помилково та надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 25833795,89 грн. При цьому указано, що переплата виникла за рахунок самостійного виправлення помилок та подання 25.02.2014 уточнюючого розрахунку по декларації на прибуток підприємства за 2012 рік, 03.03.2014 декларації на прибуток підприємства за прибуток підприємства за 2013 рік, 02.03.2015 декларації на прибуток підприємства за прибуток підприємства за 2014 рік, 05.05.2016 уточнюючого розрахунку по декларації на прибуток підприємства за 2013 рік.

20 вересня 2016 року позивачем отримано лист Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 08.09.2016 № 2574/10/28-10-41-09-08 "Про надання інформації щодо перерахування коштів", у якому контролюючий орган просив розглянути питання щодо можливості подальшого часткового зарахування наявної переплати з податку на прибуток підприємств в рахунок сплати інших податків, зборів та платежів.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що строк звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом слід обраховувати з часу коли позивачем отримано відповідь Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 08.09.2016 № 2574/10/28-10-41-09-08, а саме з 20 вересня 2016 року.

Позовна заява до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії подана до суду ТОВ "Церсаніт Інвест" 07 лютого 2017 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду з таким позовом, установленого КАС України.

Разом з цим, суд критично оцінює посилання представника відповідача на дату листа від 22.04.2016 як на день від якого необхідно обчислювати строк звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки у цьому листі Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби роз'яснив позивачу порядок виконання ст. 43 Податкового кодексу України та запропонував подати відповідну заяву, що в подальшому (11.08.2016) і було зроблено позивачем.

Суд відмічає, що відповідь в листі від 22.04.2016 надана на лист Товариства, адресований Голові державної фіскальної служб України, а не на заяву платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток. Доказів звернення позивача у березні 2016 року до відповідача із відповідною заявою матеріали справи не містять.

Водночас суд звертає увагу на те, що ні на момент звернення позивача до контролюючого органу із заявою від 11.08.2016, ні на час судового розгляду справи строк, визначений п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України (ред. з 02.12.2010 до 01.01.2017), впродовж якого позивач може скористатися своїм правом на подачу заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток також не закінчився.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даній справі відсутні підстави для застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 100 КАС України, а також підстави для залишення позовної заяви без розгляду, передбачені пунктом 9 частини 1 статті 155 цього Кодексу, в протилежному випадку, буде порушено право позивача у доступі до правосуддя, що передбачене ст. 6 КАС України.

За наведених обставин, суд підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 806/387/17 не вбачає.

Керуючись статтями 99, 100, 133, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Ю. Романченко

інше відмовлено в залишенні без розгляду