Справа № 489/1229/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/1229/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів - Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі - Жигайлової О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за № 31 від 24.02.2017 року.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, справу направити для продовження розгляду справи для розгляду іншому судді.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом, визначений ст. 99 КАС України, та зі змісту позовної заяви і матеріалів справи не вбачається підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними, що відповідно до приписів ст. 100 КАС України є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із приписами ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує зі змісту ст.289 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора чи особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Крім того, як вбачається з положень ч.1 ст.102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту оскаржуваного рішення, залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду щодо заявлення позовних вимог про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 13 від 24.02.2017 року.

Такий висновок суд першої інстанції обґрунтовує обізнаністю позивача про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, завчасним отриманням протоколу про адміністративне правопорушення, направлення копії оскаржуваної постанови у визначений ч.1 ст.285 Кодексу України про адміністративні правопорушення та отриманням ним за три дні до закінчення десятиденного строку на оскарження постанови, а тому позивач не був позбавлений можливості оскаржити постанову у встановлений законом строк.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини для правильного вирішення цього процесуального питання з наступних підстав.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем по справі, позивач не був присутній при розгляді справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

За змістом матеріалів справи, а саме відстеженню пересилань поштових відправлень на а.с. 5 копію оскаржуваної постанови йому було направлено 24.02.2017 року та відповідно отримано 03.03.2017 року.

До суду за захистом своїх прав та інтересів позивач звернувся 10.03.2017 року, тобто в межах строку визначеного Кодексом адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів наголошує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (справа «Мельник проти України» рішення від 28.03.2006 року).

Окрім цього, у рішеннях по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим, судом першої інстанції зазначені обставини не були прийняті до уваги, що призвело до необґрунтованого рішення про залишення адміністративного позову без розгляду.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення заявленого адміністративного позову без розгляду в порядку ст. 100 КАС України не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення цього питання.

Оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання, суд апеляційної інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 березня 2017 року скасувати, матеріали справи направити до Ленінського районного суду міста Миколаєва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 600 гривень (тисяч шістсот гривень).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик