Справа № 711/2048/17
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №711/2048/17

Номер провадження 2-а/711/111/17

05 квітня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №091886 від 05.12.2016р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51грн, та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач безпідставно і необґрунтовано притягнув позивача до адміністративної відповідальності, оскільки позивач не порушував правил дорожнього руху.

Від управління патрульної поліції в м. Черкаси до суду надійшли заперечення на позов. В обґрунтування заперечень зазначено, що інспектор Брюшков Д.В. виявив, як позивач під час спілкування з інспекторами поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, намагаючись уникнути надання пояснень з приводу обставин адміністративних правопорушень, перетнув проїзну частину дороги на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.7 ПДР України. Внаслідок таких дій інспектор Брюшков Д.В. розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Під час розгляду справи, заслухавши пояснення позивача та свідків - інспекторів Панюка О.В. та Васільєва І.В. інспектор Брюшков Д.В. виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Будь-яких порушень щодо порядку і процедури розгляду справи не було, а винесена постанова відповідає вимогам закону, тому позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що 05.12.2016р. в нього виникла конфліктна ситуація з працівниками поліції, які звинуватили його у вчиненні ряду адміністративних правопорушень. Спілкування з інспекторами відбувалось на подвірї багатоквартирного житлового будинку. Під час спілкування з представниками поліції він відходив до аптеки для придбання ліків для своєї трирічної хворої дитини, яка була в цей час разом з ним, у звязку з чим перетинав проїзну частину по пішохідному переходу. Проте це було здійснено без порушень правил дорожнього руху. Після цього він повернувся до представників поліції та продовжив спілкування з ними. Єдиним свідком того, як він перетинав проїзну частину був інспектор Панюк О.В.. Натомість пізніше до місця спілкування підїхав інспектор Брюшков Д.В., який заслухавши пояснення інспектора Панюка О.В. вирішив притягнути позивача до адміністративної відповідальності про що виніс оскаржувану постанову. Вважає дії інспектора Брюшкова Д.В. неправомірними, оскільки той надав перевагу достовірності поясненням інспектора Панюка О.В., а не позивача, і не розібравшись в ситуації поверхово і однобічно розглянув справу про адміністративне правопорушення та виніс постанову, яка не відповідає вимогам законності і обґрунтованості, а тому просив задовольнити позов.

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Зауважив, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням вимог ст.ст.251, 283 КУпАП, а тому підлягає до скасування, а провадження по справі закриттю через відсутність події правопорушення.

Відповідач інспектор Брюшков Д.В. заперечував проти задоволення позову та пояснив, що прибувши на місце події, де відбувалось спілкування позивача з іншими інспекторами поліції з приводу вчинених ним інших правопорушень, його було повідомлено інспектором Панюком О.В. про те, що позивач перетинав проїзну частину, як пішохід, на заборонений сигнал світлофору. У звязку з чим ним розглянуто на місці справу про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову. Доказом вчинення правопорушення є пояснення інспекторів Панюка О.В. та Васільєва І.В.. Відеофіксація обставин вчиненого позивачем правопорушення відсутня, оскільки на записі відеореєстратора інспектора Панюка О.В. не видно сигналу світлофору, на який перетинав проїзну частину позивач. Протокол про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч.5 ст.258 КУпАП.. Всі дії були вчинені у суворій відповідності із законом, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник УПП у м. Черкасах Департаменту патрульної поліції в судовому зсіданні також заперечував проти позову та зазначив, що інспектор Брюшков Д.В. діяв в межах своєї компетенції та у спосіб, передбачений законом. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка ОСОБА_3, дослідивши надані сторонами докази судом встановлені наступні обставини справи.

05.12.2016р. близько 12год 00хв позивач перебував на подвірї багатоквартирного житлового будинку №25 по вул. Припортова в м. Черкаси, де спілкувався разом з працівниками поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Під час спілкування позивач здійснив перетин проїзної частини в пішому порядку на перехресті вул. Припортова та ОСОБА_5, де дорожній рух регулюється світлофором, після чого повернувся до інспекторів та продовжив спілкування. У звязку із нестандартною ситуацією на місце події прибув екіпаж патрульною поліції, до складу якого входив інспектор Брюшков Д.В.. Інспектор Панюк О.В. повідомив інспектора Брюшкова Д.В., що позивач здійснив перетин проїзної частини в пішому порядку на заборонений червоний сигнал світлофору, що є порушенням вимог п.8.7.7 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Внаслідок цього інспектор Брюшков Д.В., розглянувши на місці справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення позивача та інспекторів Панюка О.В. і ОСОБА_4 виніс постанову серії АР №091886 від 05.12.2016р., якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51грн.

За таких обставин позивач не погоджується з діями відповідача, а тому звернувся до суду з зазначеним позовом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися принципів адміністративних правовідносин, які, зокрема, закріплені у ч.3 ст.2 КАС України. За таких обставин, субєкт владних повноважень зобовязаний у своїй діяльності приймати рішення:

✓ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

✓ з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

✓ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

✓ безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо;

✓ з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

✓ пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

✓ з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

✓ своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені принципи випливають із положень ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону). Згідно ст.6 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Порядок здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), ЗУ «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі - Інструкція), та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те особами. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч.1 ст.256 КУпАП).

З огляду на положення ст.ст.251, 254, 256 КУпАП вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки засобом фіксації події правопорушення, а й доказом, який підтверджує обставини події правопорушення. Складання протоколу забезпечує повноту фіксації обставин, які мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення, та сприяє забезпеченню ефективності контролю за прийняттям рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Саме тому законом передбачено, що у разі оспорювання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчиненого порушення та накладеного на неї стягнення, складання протоколу є обовязковим.

Разом з тим, закон передбачає і виключення із загального правила. Так статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол не складається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2 ст.258 КУпАП). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч.5 ст.258 КУпАП).

Аналіз змісту ст.258 КУпАП свідчить, що закон не передбачає обовязкового складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, навіть у випадках коли особа оспорює порушення та накладене стягнення. В такому випадку відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП розгляд справи здійснюється уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення і за наслідками розгляду виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з тим, частиною третьою статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: 1) дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Системний аналіз положень ст.ст.258, 283 КУпАП свідчить, що уповноважена посадова особа у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого відноситься до компетенції такої посадової особи, має право не складати протокол, а розглянути справу на місці вчинення правопорушення і винести постанову, проте така постанова має в обовязковому порядку містити відомості, передбачені ч.2, 3 ст.283 КУпАП, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тобто, винесена поліцейським в порядку, передбаченому ч.4 ст.258 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху має містити посилання на докази, якими підтверджуються обставини події правопорушення.

Отже з правового аналізу змісту ст.ст.251, 253, 258, 283 КУпАП в контексті положень ст.ст.6, 7, 40 ЗУ «Про Національну поліцію» вбачається, що надане законом право посадових осіб Національної поліції не складати протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху компенсується застосуванням поліцейськими засобів фото та/або відео фіксації події правопорушення, які здатні підтвердити безспірність його обставин. У разі відсутності доказів у вигляді фото та/або відео фіксації події правопорушення складання протоколу про адміністративне правопорушення є обовязковим, оскільки в іншому випадку не забезпечується фіксація доказів, які підтверджують обставини події правопорушення, що у свою чергу позбавляє особу, яка притягується до відповідальності, права на належний розгляд справи при оскарженні такої постанови.

Проте, відповідач на зазначене уваги не звернув.

Оспорювана постанова інспектора Брюшкова Д.В. не містить даних про технічні засоби фіксації події правопорушення, за яке на позивача накладене стягнення. Крім того, судом встановлено відсутність таких доказів, що підтверджується поясненнями відповідачів та свідка. Посилання інспектора Брюшкова Д.В. на наявність інших доказів, якими є пояснення інших інспекторів Панюка О.В. та Васільєва І.В. не можуть бути обґрунтуванням правомірності дій інспектора, оскільки зазначені докази не зафіксовані належним чином в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на них відсутнє посилання в постанові від 05.12.2016р., а відтак суд не може брати до уваги такі докази, з огляду на положення ч.3 ст.70 КАС.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що інспектор Брюшков Д.В. не був очевидцем порушення позивачем вимог п.8.7.7 ПДР. Про таке правопорушення відповідачу стало відомо з пояснень інспектора Панюка О.В.. Відповідно до п.4 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Положеннями закону не передбачено способу виявлення поліцейським адміністративних правопорушень. Разом з тим, аналіз змісту положень КУпАП свідчить, що виявлення адміністративних правопорушень може відбуватись внаслідок дослідження доказів на підтвердження події адміністративного правопорушення. Перелік таких доказів визначений ст.251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справи вставлено, що єдиним доказом події порушення позивачем вимог п.8.7.7 ПДР, є пояснення інспектора Панюка О.В., який єдиний був очевидцем такої події. Натомість пояснення позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є також доказом по справі і має оцінюватись на рівні з іншими доказами, в тому числі і поясненнями свідків. Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відповідач без достатніх для того обставин надав перевагу поясненням інспектора Панюка О.В., оцінивши їх як достовірні, і не взяв до уваги пояснення позивача. Така оцінка доказів не може вважатись обґрунтованою з огляду на положення п.п.4, 5, 6, 7, 8 ч.3 ст.2 КАС, відповідно до яких субєкт владних повноважень має приймати рішення безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Статтею 71 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Всупереч зазначених вимог закону відповідачем не надано суду доказів на підтвердження існування події порушення позивачем вимог п.8.7.7 ПДР, що мало місце 05.12.2016р., оскільки як зазначили відповідачі таких доказів немає, окрім пояснень позивача та інспектора Панюка О.В., які у свою чергу з огляду на характер подій та умови, які передували таким подіям, не можна вважати достатніми для підтвердження існування факту порушення позивачем правил дорожнього руху. Відсутність доказів на підтвердження факту порушення вимог ПДР унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та накладення на неї стягнення. Натомість відповідачем не звернув на зазначене уваги.

За таких обставин, інспектор Брюшков Д.В. при прийнятті постанови не виконав усіх вимог закону та з порушенням принципів оцінки доказів вирішив питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та виніс рішення, яке не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а відтак позовна вимога про визнання постанови неправомірною та її скасування підлягає задоволенню.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що позивач здійснював перетин проїзної частини саме на червоний сигнал світлофору, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, то відповідно до ст.94 КУпАП судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 10, 11, 71, 94, 159, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.247, 252, 283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 05 грудня 2016р. серії АР №091886.

Скасувати постанову серії АР №091886 від 05 грудня 2016р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51грн, а провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 10 квітня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_6