Справа № 826/18367/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКРООПГАРАНТ» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКРООПГАРАНТ» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування акту і податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКРООПГАРАНТ» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування акту про результати проведеної камеральної перевірки з питання своєчасності сплати податків від 29.07.2016 р. № 190/26-55-12-05;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 р. № 5.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню в частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКРООПГАРАНТ» (далі - ТДВ «СК «УКРООПГАРАНТ») перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС України у м. Києві).

28.02.2014 р. позивачем було подано податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 рік № .

У рядку 15 «податкове зобов'язання за звітний (податковий) період» зазначеної декларації вказано суму у розмірі 540057,00 грн.

24.12.2014 р. позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 рік № , у рядку 13 «податкове зобов'язання за звітний (податковий) період» якої зазначено суму у розмірі 116477,00 грн.

Відповідачем проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати позивачем податків до бюджету, за результатами якої, 29.07.2016 р. складено оскаржуваний акт перевірки, згідно з висновками якого, позивач порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток, протягом строків, встановлених у п. 57.1 ст. 57 ПК України. Зокрема, податковим органом зазначено, що позивачем порушено граничний термін сплати грошового зобов'язання, визначеного самостійно у податковій декларації з податку на доходи (прибуток) страховика від 28.02.2014 р. № : граничний термін сплати - 11.03.2014 р. Дати сплати: - 27.11.2014 р. (платіжне доручення № ). Кількість днів затримки сплати - 261. Відсотковий розмір штрафної санкції - 20. Заборгованість по узгодженому податковому зобов'язанню - 930,00 грн.. Сума штрафу - 186,00 грн.; - 27.11.2014 р. (платіжне доручення №231). Кількість днів затримки сплати - 261. Відсотковий розмір штрафної санкції - 20. Заборгованість по узгодженому податковому зобов'язанню - 170,00 грн. Сума штрафу - 34,00 грн.; - 01.09.2015 р. (документ уточнюючої звітності №3987/26-55-15-02). Кількість днів затримки - 174. Відсотковий розмір штрафної санкції - 20. Заборгованість по узгодженому податковому зобов'язанню - 413548,25 грн. Сума штрафу - 82709,65 грн.

Не погодившись з висновками вказаного акту перевірки позивач оскаржив його в адміністративному (досудовому) порядку шляхом подання до відповідача заперечень, які залишено без розгляду.

29.07.2016 р. відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, що складає 82929,65 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному (досудовому) порядку, однак за результатами розгляду скарги залишено без змін.

Вважаючи протиправними акт перевірки та винесене на підставі його висновків податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов'язання з податку на прибуток, а також з того, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не породжує для платника додаткових прав та обов'язків і не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 31.1 ст. 31, п. 36.3, п. 36.5 ст. 36, п. 38.1 ст. 38 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку зі сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49, п. 54.1 ст. 54, п. 57.1 ст. 57 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В абзаці четвертому пункту 57.1 статті 57 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У п.п. 86.1, 86.8 ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Пунктами 58.1, 58.2 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, законодавством, чинним на момент виконання позивачем його зобов'язань з податку на прибуток за 2013 рік, було визначено спеціальний порядок сплати зазначеного податку - шляхом здійснення авансових внесків згідно з вимогами абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України.

При цьому, правовою підставою для притягнення платника до відповідальності за п. 126.1 ст. 126 ПК України є несвоєчасна сплата ним податкових зобов'язань і погашення їх з простроченням законодавчо визначених строків, після виникнення податкового боргу.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що позивачем у період з березня 2013 року по лютий 2014 року включно щомісячно сплачувалися авансові внески з податку на прибуток за 2013 рік в розмірі по 47817,00 грн. /Т.1 а.с.27-37/, тобто у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік, як того вимагає абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України в редакції, чинній на той час.

Таким чином, ТДВ «СК «УКРООПГАРАНТ» своєчасно і в повному обсязі авансовими платежами було сплачено його податкові зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік.

28.02.2014 р. позивачем було подано податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 рік № .

У рядку 15 зазначеної декларації «податкове зобов'язання за звітний (податковий) період» зазначеної декларації ним вказано суму у розмірі 540057,00 грн.

У рядку 16 декларації замість рядка 14 товариством було помилково задекларовано вже сплачені у 2013 році податкові зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік, що призвело до викривлення звітної інформації.

У зв'язку з цим 24.12.2014 р. позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 рік № , у якій скориговано неправильно вказані відомості.

Однак, 29.07.2016 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 5, яким позивача притягнуто до відповідальності шляхом накладення штрафу в розмірі 82929,65 грн. за несвоєчасне погашення суми податкового боргу з податку на прибуток за 2013 рік.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до ст. 86 КАС України, колегія суддів вважає, що в даному випадку у діях позивача відсутній склад правопорушення, за який на нього було накладено штраф, отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 р. № 5 є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та, у відповідності до ст. 202 КАС України, є правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду в цій частині.

Перевіряючи правильність рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, в частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування акта перевірки від 29.07.2016 р. № 190/26-55-12-05 колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, з наведених вище правових норм вбачається, що дії контролюючого органу щодо складання за результатами перевірки платника податків акту, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку, а висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Отже, як було правильно встановлено судом першої інстанції, акт є носієм доказової бази про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, у тому числі й дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Тож, висновки акту та сам акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому не пов'язані для платника із настанням будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права, обов'язки та законні інтереси.

Доводи апелянта щодо порушення відповідачем процедури норм та строків, передбачених ПК України, не спростовують правильності зазначених висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування акта перевірки від 29.07.2016 р. № 190/26-55-12-05 та вважає, що при вирішенні зазначених позовних вимог судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 200 КАС України, оскаржувана постанова суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Отже, апеляційна скарга товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКРООПГАРАНТ» підлягає задоволенню частково, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року в частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 р. № 5 - скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню; в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКРООПГАРАНТ» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року в частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 р. № 5 - скасувати, а адміністративний позов в цій частині позовних вимог - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 р. № 5.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 26 квітня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.