Справа № 813/2173/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 рокуЛьвів№ 876/9576/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року за позовом Приватного підприємства «Галагроімпорт» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

В липні 2016 року Приватне підприємство (Далі ПП) «Галагроімпорт» звернулося в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (Далі ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позов мотивований тим, що висновок податкового органу про те, що ціна транспортного засобу визначається актом технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегата є необґрунтованим, оскільки єдиним документом для формування доходів є ціна продажу транспортного засобу за довідкою-рахунком. При цьому, відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 11.11.2009 (Далі Порядок № 1200), для продажу фізичній особі вживаного транспортного засобу (автомобіля), акт технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегата не складається і даний документ покупцю не видається. Також, позивач вважає безпідставними висновки контролюючого органу про юридичну дефектність актів виконаних робіт, зокрема з надання послуг по вивченню потенційних можливостей ринку, які надавалися Фізичною особою-підприємцем (Далі ФОП) ОСОБА_3, оскільки такі відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Далі Закон № 996-XIV) та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (Далі Положення № 88). Стосовно висновків відповідача про заниження підприємством податку на додану вартість (Далі ПДВ) за 2014 рік на загальну суму 169 250,00 грн за рахунок не включення до складу податкового зобовязання з ПДВ по першій події отримання авансових оплат від ТзОВ «СУБЕРтрес Україна» згідно договору № С04/11 від 01.04.2011, такі також позивач вважає безпідставними, оскільки такий договір є припиненим, а кошти, які надійшли на рахунок ПП «Галагроімпорт» від ТзОВ «СУБЕРтрес Україна», на виконання вимог ст.1212 Цивільного кодексу України (Далі ЦК України) були повернуті останньому, як безпідставно набуті.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду про безпідставне посилання в акті перевірки на документи, які є не чинним станом на 01.01.2014, оскільки втратив чинність наказ Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 228 від 31.07.2002, яким були затверджені правила роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, є помилковим. Зазначає, що оформлення довідки-рахунку являє собою укладення договору купівлі-продажу автомобілів та інших транспортних засобів фізичним особам. Ціна продажу вживаного транспортного засобу (кузовів) в довідках-рахунках підприємством визначалось на основі актів оцінки технічного стану транспортного засобу і номерного агрегату. З цього, контролюючим органом було виявлено, що ПП «Галагроімпорт» неправильно відобразило ціну продажу кузовів у видаткових накладних. Також, помилковим вважає апелянт висновок суду першої інстанції про відповідність наданих до перевірки актів виконаних робіт з надання послуг по вивченню потенційних можливостей ринку, які надавалися ФОП ОСОБА_3, вимогам Закону № 996-XIV та Положення № 88, оскільки в актах відсутній номер, не конкретизовано, які саме послуги надавалися, на усну вимогу не надано результатів статистичного аналізу щодо потенційних можливостей ринку та інших досліджень потенційних можливостей ринку, який передбачено надати замовнику, що унеможливлює визначити реальність здійснення даного виду послуг та їх звязок з господарською діяльністю підприємства. Одночасно апелянт зазначає, що акти виконаних робіт складені аналогічним формулюванням послуг в кожному акті, тільки змінено період надання послуги та дату складання. Крім того, апелянт вважає невірним висновок суду першої інстанції, що підприємством правомірно не було включено до складу податкового зобовязання з ПДВ за 2014 рік суму в розмірі 169 250 грн. Так, згідно банківських виписок за період 2014 року та оборотів (К-т 361) по бухгалтерському рахунку, встановлено, що від покупця на рахунок позивача було перераховано кошти у сумі 2 290 500 грн, як авансову оплату за товар, згідно договору купівлі-продажу № С04/11 від 01.04.2011, а також їх повернення в межах дня або місяця, в якому вони були отримані. Однак, перевіркою встановлено, що підприємством не відображено дані суми в податковому обліку, а саме в частині нарахування ПДВ за нормою п.187.1 ст.187 ПК України. В порушення норм процесуального права, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача, що позивач ані в ході перевірки, ані в судове засідання не надав документів, які підтверджують надання послуг за договором від 01.01.2012 укладеного з ФОП ОСОБА_3 Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 по справі № 813/2173/16 та прийняти нову, якою відмовити ПП «Галагроімпорт» у задоволенні адміністративного позову.

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу, представник позивача вказує на те, що доводи апелянта в тому, що ціна продажу вживаного транспортного засобу в довідках-рахунках підприємством визначалася на основі актів оцінки технічного стану транспортного засобу і номерного агрегату є необґрунтованими, оскільки їх форма була затверджена наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 228 від 31.07.2002, який втратив чинність згідно наказу Міністерства економіки України № 53 від 28.01.2010. Тому, суд першої інстанції вірно зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі якого були прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, неправомірно ґрунтуються на документах, які є не чинними станом на 01.01.2014 і по сьогодні. Стосовно доводів апелянта про те, що акти приймання-передачі наданих ФОП ОСОБА_3 послуг складені з порушенням встановленого порядку, представник позивача вказав, що ФОП ОСОБА_3 щомісячно аналізувалися закупівлі, продажі ПП «Галагроімпорт» з метою визначення найбільш затребуваних покупцями товарів, з метою визначення рівня попиту на кожний товар із асортименту, з метою визначення контрагентів-покупців, які є найбільшими покупцями. Відповідно, в кінці кожного місяця складав звіти і передавав їх ПП «Галагроімпорт». Щодо відвантаження продукції, то таке згідно договору № С04/11 від 01.04.2011 не відбувалося, а відбулося за договором № С01/11 від 04.01.2011. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, ГУ ДФС у Львівській області було проведено планову виїзну перевірку ПП «Галагроімпорт» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Перевіркою встановлено порушення підприємством п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1, п.137.4 ст.137, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 74 701 грн та вимог п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.3 ст.189, п.198.1 ст.198, п.201.1, п.201.2, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 232 851 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Львівській області було складено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.03.2016, яким підприємству було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на суму112 052 грн, в тому числі 74 701,00 грн за основним платежем та 37 351,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та № НОМЕР_2 від 21.03.2016, яким підприємству було збільшено суму грошового зобовязання за платежем ПДВ на суму 349 276,50 грн, в тому числі 232 851,00 грн за основним платежем та 116 425,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

На вказані рішення контролюючого органу підприємством було подано скаргу до ДФС України, за результатами розгляду якої ДФС України прийнято рішення про часткове її задоволення, яким скасовано податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 21.03.2016 в частині взаємовідносин з ТзОВ «Епіцентр К», а в іншій частині залишені без змін.

10.06.2016 ГУ ДФС України на підставі рішення ДФС України було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3, яким ПП «Галагроімпорт» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на 96 630,00 грн, в тому числі 64422 грн за основним платежем та 32 211 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4, яким підприємству збільшено суму грошового зобовязання за платежем ПДВ на суму 330 345,00 грн, в тому числі 220 230,00 грн за основним платежем та 110 115,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стосовно невірного відображення ціни продажу кузовів у видаткових накладних, в результаті чого занижено дохід від операційної діяльності, що враховується при визначенні обєкта оподаткування за 2014 рік на загальну суму 254 900 грн, судом встановлено наступне.

Перевіркою встановлено, що ПП «Галагроімпорт» у періоді, який перевірявся, здійснювало реалізацію фізичним особам укомплектовані імпортовані кузови.

В акті перевірки зазначено, що підприємство має офіційний дозвіл Департаменту ДАІ УМВС України на реалізацію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери і виписку бланків суворої звітності - довідок-рахунків. Дозвіл на торгівлю автомобілями та легковими автотранспортними засобами від Департаменту ДАІ УМВС України отримано 12.03.2011, реєстраційне повідомлення № 4/8-2716 від 12.03.2011, реєстраційний номер Департаменту ДАІ МВС України № 6097.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПП «Галагроімпорт» до перевірки було представлено первинні документи, які підтверджують реалізацію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, а саме : видаткові накладні на реалізацію кузовів та запчастин до них, довідки-рахунки, акти технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегату, на основі яких встановлювалась ціна продажу кузовів (вживаного транспортного засобу).

В ході проведення перевірки контролюючий орган прийшов до висновку про існування розбіжностей між вартістю легкових автомобілів (кузовів), вантажних автомобілів, які вказані у видаткових накладних, в актах технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегату на загальну суму 305 880,00 грн, в тому числі ПДВ 50 980,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Галагроімпорт» в цій частині, суд першої інстанції повністю погодився з доводами позивача про те, що єдиним документом для формування доходів є ціна продажу транспортного засобу за довідкою-рахунком. При цьому, відповідно до Порядку № 1200, для продажу фізичній особі вживаного транспортного засобу (автомобіля), акт технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегата не складається і даний документ покупцю не видається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п.14.1.202 п. 14.1 ст.14 ПК України, продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

В контексті п.137.1 ст.137 цього Кодексу, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Пунктом 189.3 статті 189 Податкового кодексу України встановлено правила визначення бази оподаткування ПДВ у разі здійснення платником податку операцій з постачання вживаних товарів, придбаних у осіб, не зареєстрованих як платники податку, у межах договорів, що передбачають передання права власності на такі товари.

Зокрема, у випадках, коли платник податку здійснює діяльність з постачання вживаних товарів, придбаних у осіб, не зареєстрованих як платники податку, у межах договорів, що передбачають передання права власності на такі товари, базою оподаткування є позитивна різниця між ціною продажу та ціною придбання таких товарів, визначена у порядку, встановленому розділом V Кодексу.

Датою збільшення податкових зобов'язань платника податку є дата, визначена за правилами, встановленими пунктом 187.1 статті 187 Кодексу.

При цьому ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається : для осіб, не зареєстрованих як платники податку, - виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; - для платників податку - виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

Отже, при реалізації особою, не зареєстрованою як платник ПДВ, вживаного транспортного засобу платнику ПДВ, який здійснює діяльність з постачання вживаних транспортних засобів, у межах договору, що передбачає передання права власності на такий транспортний засіб від особи, не зареєстрованої як платник ПДВ, до платника ПДВ, ціна такого транспортного засобу визначається не нижче його оціночної вартості, розрахованої субєктом оціночної діяльності, уповноваженої здійснювати оцінку відповідно до закону.

При подальшій реалізації (у тому числі при передачі у фінансовий лізинг) таким платником ПДВ вживаних транспортних засобів, придбаних в осіб, не зареєстрованих як платники ПДВ, у межах договорів, що передбачають перехід права власності на такі транспортні засоби до платника ПДВ, ціна продажу таких вживаних транспортних засобів згідно з п.189.3 ст.189 ПК України, визначається платником ПДВ виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

Оціночна вартість транспортного засобу розраховується суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону, та розрахунок такої вартості суб'єктом оціночної діяльності є обов'язковим лише при реалізації вживаного транспортного засобу платнику ПДВ, який здійснює діяльність з постачання вживаних транспортних засобів, особою, не зареєстрованою як платник ПДВ.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, договірна-контрактна вартість визначається в довідці-рахунку, яка відповідно до Порядку № 1200, є документом встановленого зразка, що підтверджує реалізацію та придбання транспортного засобу.

В даному випадку, оформлення ПП «Галагроімпорт» довідки-рахунку являє собою укладення договору купівлі-продажу автомобіля з фізичною особою.

Відповідно до цього Порядку, для продажу фізичній особі вживаного транспортного засобу (автомобіля), акт технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегата не складається і даний документ покупцю не видається.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновки акту перевірки неправомірно ґрунтуються на документах, які є не чинними станом на 01.01.2014.

Щодо висновків податкового органу про завищення підприємством витрат на збут на загальну суму 103 000 грн, до яких віднесено послуги по вивченню потенційних можливостей ринку по актах виконаних робіт (наданих послуг), які, на думку відповідача, складені з порушенням вимог до оформлення первинного документа, колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції прийшов до такого висновку з дотриманням норм матеріального та процесуального права та зазначає при цьому наступне.

З матеріалів справи видно, що 01.01.2012 між ПП «Галагроімпорт» та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг № 2С/МАРК-12.

Предметом цього договору, відповідно до п.1 було вивчення потенційних можливостей ринку, попиту та пропозицій з боку оптових та роздрібних торгових точок, споживачів продукції.

В поданій апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що в актах виконаних робіт з надання послуг по вивченню потенційних можливостей ринку, які надавалися ФОП ОСОБА_3 відсутній номер, не конкретизовано, які саме послуги надавалися, на усну вимогу не надано результатів статистичного аналізу щодо потенційних можливостей ринку та інших досліджень потенційних можливостей ринку, який передбачено надати замовнику, що унеможливлює визначити реальність здійснення даного виду послуг та їх звязок з господарською діяльністю підприємства. Одночасно апелянт зазначає, що акти виконаних робіт складені аналогічним формулюванням послуг в кожному акті, тільки змінено період надання послуги та дату складання.

Проте, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта в цій частині, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, за результатами виконання умов договору про надання послуг, виконавець та замовник складали акти приймання-передачі наданих послуг від 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.05.2014, 30.06.2014, 31.07.2014, 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014.

У вказаних актах визначено обсяг та види наданих послуг, а також відсутність претензій сторін з приводу виконання умов договору.

Здійснення оплати підтверджується випискою ПАТ КБ «Приватбанк», копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, на виконання умов договору про надання послуг виконавцем ФОП ОСОБА_3 було надано аналіз закупівель по фірмі ПП «Галагроімпорт» за 2014 рік, аналіз продаж за 2014 рік, аналіз оборотності товарів за 2014 рік.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України.

Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон 996-XIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV, господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 цього Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

На думку колегії суддів, формальні помилки в первинних документах, про які йдеться в апеляційній скарзі, не мають бути вирішальною ознакою безтоварності здійснених господарських операцій, на підтвердження виконання умов договору про надання послуг, позивачем надано належним чином оформлені первинні документи.

Стосовно висновку податкового органу про заниження ПП «Галагроімпорт» ПДВ за 2014 рік на загальну суму 169 250,00 грн, за рахунок не включення до складу податкового зобовязання з ПДВ отриманих авансових оплат від ТзОВ «СУБЕРтрес Україна» згідно договору № С04/11 від 01.04.2011, колегія суддів погоджуються із судом першої інстанції про правомірність не включення позивачем до складу податкового зобовязання з ПДВ у цьому розмірі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що податковий орган дійшов до висновку, що надходження коштів відбулося на виконання договору купівлі-продажу № С04/11 від 01.04.2011.

Проте, як вірно було встановлено судом, такий договір купівлі-продажу, укладений 01.04.2011 між ПП «Галагроімпорт» та ТзОВ «СУБЕРтрес Україна» є припиненим. Кошти, які надійшли на рахунок позивача від ТзОВ «СУБЕРтрес Україна» на виконання ст.1212 ЦК України були повернуті ТзОВ «СУБЕРтрес Україна» як безпідставно набуті підприємством.

Згідно ст.1212 ЦК України, грошові кошти, безпідставно набуті будь-якою особою, мають бути повернуті їх належному власнику.

У відповідності до п.185.1 ст.185 ПК України, обєктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм та встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що кошти, які не повязані з такими взаємовідносинами між субєктами господарювання та які повернуто належному власнику, не підпадають під обєкт оподаткування ПДВ, а тому ПП «Галагроімпорт» правомірно не включило до складу податкового зобовязання з ПДВ за 2014 рік суму у розмірі 169 250,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність факту порушення позивачем податкового законодавства та про неправомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року по справі № 813/2173/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений 28.04.2017.