Справа № 343/136/17,2-а/0343/58/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року № 876/3657/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до сільського голови села Княжолука Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2017 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись в суд із адміністративним позовом до відповідача сільського голови села Княжолука Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 в якому просили: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення розпорядження № 10 від 13.01.2017 року «Про зупинення рішення сесії сільської ради від 10.01.2017 року № 265 «Про припинення повноважень секретаря сільської ради» та розпорядження № 11 від 16.01.2017 року «Про зупинення рішень сесії сільської ради від 10.01.2017 року № 266 та № 267 «Про припинення повноважень депутатів сільської ради ОСОБА_4 і ОСОБА_5О.»; 2) скасувати розпорядження відповідача № 10 від 13.01.2017 року та № 11 від 16.01.2017 року про зупинення рішень сесії Княжолуцької сільської ради №№ 265, 266, 267 від 10.01.2017 року; 3) зобовязати відповідача негайно підписати протокол шостої позачергової сесії восьмого скликання Княжолуцької сільської ради Долинського району від 10 січня 2017 року та рішення №№ 265, 266, 267 від 10 січня 2017 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 щодо видання розпорядження № 11 від 16.01.2017 року про зупинення рішень Княжолуцької сільської ради від 10.01.2017 року № 266 та № 267 «Про припинення повноважень депутатів сільської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5О.» та скасовано дане розпорядження. Зобовязано сільського голову села Княжолука Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 підписати рішення Княжолуцької сільської ради № 266 та № 267 від 10.01.2017 року «Про дострокове припинення повноважень депутатів сільської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5О.» та протокол шостої позачергової сесії восьмого скликання Княжолуцької сільської ради Долинського району від 10.01.2017 року. У задоволенні решта позовних вимог відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 24.02.2017 року не погодились позивачі та оскаржили її в апеляційному порядку. Вважають апелянти, що оскаржена постанова суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування розпорядження № 10 від 13.01.2017 року є необґрунтованою і необєктивною, прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянти зазначають, що суд першої інстанції безпідставно не врахував доводів позивачів про порушення відповідачем вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вказують апелянти, що рішення сесії Княжолуцької сільської ради від 10.01.2017 року № 265 «Про припинення повноважень секретаря сільської ради» було прийнято з дотриманням усіх вимог законодавства. А тому в сільського голови ОСОБА_3 не було підстав для винесення розпорядження № 10 від 13.01.2017 року про зупинення цього рішення сесії. Це розпорядження з вини сільського голови не було розглянуто на наступних сесіях сільської ради 16.01.2017 р. та 27.01.2017 р.. На думку апелянтів обґрунтування сільського голови до розпорядження № 10 від 13.01.2017 року є безпідставними, а зупинення сільським головою рішення сесії № 265 від 10.01.2017 року були зумовлені його особистими спонуканнями та дружніми стосунками із секретарем сільської ради. Також апелянти вказують, що суд першої інстанції не взяв до уваги того, що в протоколі сесії від 10.01.2017 року описано усі прийняті рішення, в тому числі і рішення № 265.

За результатами апеляційного розгляду апелянти просять змінити оскаржену постанову суду від 24.02.2017 року та задоволити решта позовних вимог, а саме скасувати розпорядження № 10 від 13.01.2017 року «Про зупинення рішення Княжолуцької сільської ради № 265 від 10.01.2017 року «Про дострокове припинення повноважень секретаря сільської ради» та зобовязати відповідача підписати рішення сесії № 265 від 10.01.2017 року.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням позачергової шостої сесії восьмого скликання Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 265 від 10.01.2017 року достроково припинено повноваження секретаря цієї сільської ради ОСОБА_6 з 11.01.2017 року, згідно ч.5 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с. 9).

Рішенням цієї ж сесії Княжолуцької сільської ради № 266 від 10.01.2017 року достроково припинено повноваження депутата цієї сільської ради ОСОБА_5, у звязку з особистою його заявою про складання депутатських повноважень (а.с. 10).

Рішенням цієї ж сесії Княжолуцької сільської ради № 267 від 10.01.2017 року достроково припинено повноваження депутата цієї сільської ради ОСОБА_4, у звязку з особистою його заявою про складання депутатських повноважень (а.с. 11).

ОСОБА_7 сільського голови села Княжолука Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 № 10 від 13.01.2017 року зупинено вказане вище рішення Княжолуцької сільської ради № 265 від 10.01.2017 року (а.с. 14, 16).

ОСОБА_7 цього ж сільського голови № 11 від 16.01.2017 року зупинено вказані вище рішення Княжолуцької сільської ради № 266 і № 267 від 10.01.2017 року (а.с. 15).

Пунктом 3 вказаних розпоряджень № 10 від 13.01.2017 року і № 11 від 16.01.2017 року призначено повторний розгляд призупинених рішень №№ 265, 266, 267 від 10.01.2017 року на наступне чергове засідання сесії сільської ради на 14-00 год. 16.01.2017 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що постанова суду першої інстанції від 24.02.2017 року в частині задоволених позовних вимог не оскаржена відповідачем і сторонами по справі не оспорюється.

У поданій апеляційній скарзі позивачі оскаржують постанову суду першої інстанції лише в частині відмовлених позовних вимог, тобто відносно розпорядження відповідача № 10 від 13.01.2017 року «Про зупинення рішення Княжолуцької сільської ради № 265 від 10.01.2017 року «Про припинення повноважень секретаря сільської ради».

Суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, з врахуванням наступного.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 2 цього Закону (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин) визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно ст.10 цього Закону, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до статей 25, 26 вказаного Закону, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Сільська, селищна, міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради (ч.1 ст.46 Закону).

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону).

Протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, а у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні (ч.16 ст.46 Закону).

Статус і повноваження сільського, селищного, міського голови визначені статтями 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно ст.12 вказаного Закону, сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно частини 4 статті 42 цього Закону, сільський, селищний, міський голова: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; 3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету; 4) вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради; 8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; 20) видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Згідно частин 6, 7 статті 42 Закону, при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. Сільський, селищний, міський голова щорічно звітує відповідно сільській, селищній, міській раді про здійснення державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності виконавчими органами відповідної ради. Сільський, селищний, міський голова не рідше одного разу на рік звітує про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі з громадянами. На вимогу не менше половини депутатів відповідної ради сільський, селищний, міський голова зобов'язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради у будь-який визначений ними термін.

Сільський, селищний, міський голова в межах своїх повноважень видає розпорядження (ч.8 ст.59 Закону).

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено розмежування правового статусу та повноважень сільської (селищної, міської) ради та сільського (селищного, міського) голови, які, згідно ст.5 вказаного вище Закону, являються самостійними (окремими) субєктами в системі місцевого самоврядування.

Крім цього, статтею 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено гарантії місцевого самоврядування, його органів та посадових осіб. Так, територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що оскарженим позивачами ОСОБА_7 сільського голови села Княжолука Долинського району № 10 від 13.01.2017 року зупинено рішення сесії цієї сільської ради № 265 від 10.01.2017 року «Про припинення повноважень секретаря сільської ради».

Судом першої інстанції вірно враховано, що спірне ОСОБА_7 сільського голови села Княжолука № 10 від 13.01.2017 року було винесено в межах повноважень відповідача і у встановлений законодавством спосіб.

Так, згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обгрунтуванням зауважень.

Цією ж правовою нормою врегульовано питання щодо вирішення вказаної ситуації.

Так, ОСОБА_8 зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Крім цього, згідно зі ст.42 Регламенту Княжолуцької сільської ради восьмого скликання, затвердженого рішенням сесії від 15.01.2015 року № 15/2/2015, рішення ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинене сільським головою і внесено ним на повторний розгляд ради, про що сільський голова видає вмотивоване розпорядження. У розпорядженні вказується дата і година скликання наступної сесії для повторного розгляду зупиненого сільським головою рішення. Рада зобов'язана у двотижневий строк з моменту зупинення сільським головою рішення повторно розглянути дане рішення. У разі прийняття радою рішення про відхилення зауваження сільського голови і підтвердження попереднього рішення більшістю депутатів від загального складу ради, таке рішення сільський голова зобовязаний підписати у пятиденний строк з моменту підтвердження.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежне, на думку позивачів, обґрунтування відповідачем спірного розпорядження № 10 від 13.01.2017 року не може бути самостійною підставою для його визнання протиправним і скасування в судовому порядку, а може бути враховано депутатами відповідної сільської ради при вирішенні питання щодо відхилення зауважень сільського голови і підтвердження попереднього (зупиненого) рішення, у вказаному вище порядку.

Слід також врахувати, що як видно із матеріалів справи та пояснень апелянтів у судовому засіданні, на сесіях Княжолуцької сільської ради в період після 13.01.2017 року і по даний час не вирішувалось по суті питання щодо відхилення зауважень сільського голови і підтвердження попереднього рішення № 265 від 10.01.2017 року «Про припинення повноважень секретаря сільської ради».

Суд апеляційної інстанції також враховує, що Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст.2 цього Закону (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин), посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: - виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; - виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; - посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» регулює питання щодо статусу депутата місцевої ради.

Згідно статті 3 цього Закону (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин), депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Відповідач це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Із змісту наведених правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обовязковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як субєкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 3 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачами постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до сільського голови села Княжолука Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

ОСОБА_8

Повний текст постанови виготовлено 28.04.2017 року