Справа № 804/14292/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «Опори машин» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково - виробничим підприємством «Опори машин» (далі - ТОВ «НВП «Опори машин») подано до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року.
Відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо суми бюджетного відшкодування, результати якої оформлені актом від 20.03.2015 №1613/151/32139842.
Згідно з висновками означеного акта, під час перевірки встановлено порушення п. 102.5 ст. 102, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» ТОВ НВП «Опори машин» та завищено суму бюджетного відшкодування по податковій звітності за січень 2015 року у сумі 762456,00 грн., а також п. 102.5 ст. 102, п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» ТОВ НВП «Опори машин» та завищено залишок від'ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за січень 2015 року у сумі 331314,00 грн.
Означена помилка, за твердженнями перевіряючого контролюючого органу, призвела до невірного заповнення р.2 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» за січень 2015 року у сумі 762456,00 грн.
Суд не погоджується з позицією податкового органу, з урахуванням такого.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.
Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6.статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків визначені у статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин). Саме положеннями означеної статті регулюються всі питання, пов'язані з порядком визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.
Суд зазначає, що бюджетне відшкодування (відшкодування з Державного бюджету), по-перше, є правом платника податку.
У відповідності з п.200.6 ст. 200 ПК України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів.
Якщо ж за результатами діяльності у платника податку виникає від'ємне значення з податку на додану вартість.
При від'ємному значенні така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо від'ємне значення відображається правомірно (у зв'язку з відсутністю у платника податку права на бюджетне відшкодування), то строків давності для його відображення не передбачено.
Слід вказати, якщо ж платник податку своєчасно не заявив про бюджетне відшкодування, а продовжував декларувати від'ємне значення податку, то в такому разі скористатися правом на відшкодування можливо в межах 1095 днів.
Що стосується строків самого відшкодування, то Податковий кодекс України не передбачає застосування до них терміну давності. Це актуально у випадку, якщо платник податку задекларував відшкодування шляхом зменшення суми податкових зобов'язань майбутніх періодів і не використав його протягом 1095 днів.
Граничні строки встановлено тільки для подання заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування, і не встановлено строків, протягом яких здійснюється зарахування належної платнику повної суми бюджетного відшкодування шляхом зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів, якщо заява про таке відшкодування подана своєчасно.
Отже, якщо платник податку своєчасно задекларував бюджетне відшкодування шляхом зменшення податкових зобов'язань майбутніх періодів, таке зменшення може здійснюватися до повного погашення задекларованої суми відшкодування.
З урахуванням викладеного, суд погоджується із твердженням позивача про відсутність у Податковому кодексі України обмежень права платника податку на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, фактично сплачених останнім у ціні товару або послуг у попередніх податкових періодах, певним податковим періодом. За таких обставин, доводи контролюючого органу щодо неправомірності заповнення позивачем р.2 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» за січень 2015 року та включення до нього суми у розмірі 762456,00 грн. є безпідставними.
Суд також не погоджується з наведеними контролюючим органом підставами для застосування штрафних санкцій в розмірі 50 відсотків в сумі 381228,00 грн. за повторне допущення порушення норм Податкового кодексу України протягом 1095 днів, з огляду на таке.
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених п.п.54.3.1,54.3.2,54.3.4, 54.3.5,54.3.6 п.54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, ознаки повторності виникають лише в тому випадку, коли визначення податковим органом податкового зобов'язання відбувається після того, як протягом останніх 1095 днів контролюючим органом вже було вчинено дії по визначенню податкового зобов'язання відносно одного і того самого платника податків та таке грошове зобов'язання є узгодженим.
Згідно позиції контролюючого органу встановлення порушень норм податкового законодавства за означеним актом перевірки є свідченням повторності протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що в свою чергу тягне за собою застосування штрафу до підприємства у розмірі 50 відсотків завищеної суми бюджетного відшкодування.
У відповідності до пп. 60.1.4. п. 60.1. ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
За наведених обставин, суд доходить висновку про безпідставність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкції у розмірі 50 відсотків за повторне. протягом 1095 днів, порушення податкового законодавства у вигляді завищення суми бюджетного відшкодування.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на дату здійснення господарських операцій з постачання технічної продукції та, відповідно, формування податкового кредиту, ТОВ «Просвєт», ТОВ «Техно-Люкс», ТОВ «Інтер-Метал», ТОВ «Браунгіс» і ПП «АТМ» були зареєстровані платниками ПДВ, а тому висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій означених контрагентів з позивачем, з огляду на те, що 27.09.2013, 18.05.2013, 31.07.2014 і 19.03.2013 анульовано реєстрацію зазначених постачальників в якості платників ПДВ, є необґрунтованими.
Приписами ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) встановлено, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.
В силу ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 94, 160 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково -виробничого підприємста "Опори машин" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 08.04.2015: № НОМЕР_1 (форми «В1»), № НОМЕР_2 (форми «В4») задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.04.2015 № НОМЕР_1 (форми «В1»).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.04.2015 № НОМЕР_2 (форми «В4»).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 21 червня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1