Справа № 209/528/17
Суддя: Замкова Я. В.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/528/17
Провадження № 2-а/209/31/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 квітня 2017 року м. Кам'янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськй області про визнання дій і рішення протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськй області, в якому просить:

- визнати протиправними дії і рішенння Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області щодо встановлення йому основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 56 % грошового забезпечення;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановити йому, основний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 61 % грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити йому перерахунок та виплату основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 61 % від грошового забезпечення згідно з п. «а» ч. 1 ст. Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», починаючи з 30.08.2016 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на мою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн та витрати на сплату комісії банку у сумі 10 грн.

Позов обгрунтовує тим, що 26.08.2016 року наказом ГУНП в Дніпропетровській області №237 о/с він звільнений зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу) з 29.08.2016 р. З 30.08.2016 року він перебуває на обліку в ГУПФ України в Дніпропетровській області та йому призначено і обчислено розмір пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після надходження пенсії 05.10.2016 року, на його картковий рахунок відкритий в "Ощадбанк", він дізнався, що пенсію йому призначено у розмірі 56 % грошового забезпечення, оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність позивача до служби в поліції.

Позивач, посилаючись на те, що свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії від 25.08.2016р. № 195 є підставою для його звільнення, а не підставою для нарахування пенсії, яким насправді є наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 26.08.2016 р. № 237 о/с про його звільнення зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу), вважає, що відповідач невірно трактує підстави звільнення та на підставі цього прийняв незаконне рішення про не нарахування додаткових 5% до основного розміру пенсії та всупереч п. «а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представником відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області - ОСОБА_3, 21.04.2017 р. надіслані на адресу суду письмові заперечення проти позовних вимог, які надійшли в провадження судді Замкової Я.В. 25.04.2017р.

На обгрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначила, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ). Пунктом «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії за вислугу років, зокрема, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2 та 3 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон № 5 80-VIII), призначаються в розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років нараховується по 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону № 580Л/Ш поліцейський звільняється зі служби в поліції: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Разом з цим, при застосуванні пункту 2 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 долучене свідоцтво про хворобу від 25.08.2016 № 195, в якому ОСОБА_2 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Тож, враховуючи те, що п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII чітко визначені умови звільнення поліцейських через хворобу, тобто за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, п.7 Порядку № 3-1 передбачено надання військово-медичних документів про стан здоров'я звільненої особи, та з огляду на те, що п. 16 Порядку № 3-1 визначено, що органи Пенсійного фонду мають право перевіряти обґрунтованість видачі поданих документів, головним управлінням було призначено пенсії у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ. Головне управління повідомило про невідповідність наданих документів позивача листом № 25780/03/01 від 12.10.2016 та Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом № 2573/03/01 від 01.02.2017 року. За таких обставин, вважає, що дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Згідно вимог п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України, суд, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, вважає достатніми підстави для прийняття судового рішення у справі.

Судом встановлено, що 26.08.2016 року наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 237 о/с майор поліції ОСОБА_2М був звільнений зі служби в поліції з 29.08.2016 р. за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.10).

З вказаного наказу вбачається, що вислуга років ОСОБА_2 складає: у календарному обчисленні 22 роки 06 місяців 07 днів.

Згідно свідоцтва про хворобу № 195 від 25.08.2016 року Військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, із зазначенням, що захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 11-12)

Листом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 № 25780/оз-10 від 12.10.2016 року ОСОБА_2 повідомлено, що у свідоцтві про його хворобу не міститься інформація про непридатність до служби в поліції, а лише визнано його непридатним до військової служби, та повідомлнео про необхідність провести заміну раніше наданого свідоцтва про хворобу та надати виправлений документ на їх адресу (а.с.13).

Як вбачається з довідки № 2862 від 20.03.2017 року, розрахунку пенсії за вислугу років від 20.03.2017 року, та протоколу від 26.09.2016 року виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за пенсійною справою № НОМЕР_1 від 30.08.2016 року (а.с. 18, 19, 28), з 30.08.2016 року пенсія за вислугу років призначена позивачу у розмірі 56 % грошового забезпечення (вислуга років - 22 роки), оскільки у свідоцтві про його хворобу позивача не міститься інформація про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до листа Управління кадрового забезпечення ГУ НП у Дніпропетровській області від 15.02.2017 року № 18/743 (а.с. 33), військово-лікарська комісія при визнанні придатності поліцейського до служби в поліції керується вимогами Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001 року, та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2001 року за № 164/5355, в якому передбачені висновки:

- не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку;

- не придатний до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час;

- обмежено придатний до військової служби.

Вищенаведені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.

Законом України від 09.04.1992 року № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоровя, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Отож, нормативні акти, що регламентують діяльність військово -лікарських комісій містять чітки приписи щодо форми та змісту прийнятих ними рішень за результатами медичного огляду осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ на предмет їх придатності за станом здоров'я до подальшої служби в органах внутрішніх справ.

З наведеного слідує, що ВЛК ДУ "ТМО МВС України в Дніпропетровській області" є уповноваженим органом на проведення медичного огляду осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ з метою визначення їх придатності за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ. Видане позивачу свідоцтво про хворобу є рішенням військово -лікарської комісії (прийнятим у межах повноважень та у спосіб визначений нормативними актами, що регламентують діяльність таких комісій), яке підтверджує непридатність позивача за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ - поліції.

За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності у позивача рішення військово -лікарської комісії про непридатність позивача до служби в поліції.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є звільнення особи у відставку на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи пенсійного фонду не наділені повноваженнями стосовно контролю за органами внутрішніх справ на предмет перевірки обставин з приводу наявності правових підстав для звільнення працівників поліції.

На час розгляду даної справи, наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 237 о/с від 26.08.2016р. про звільнення майора поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції з за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" є чинним, спори з приводу скасування обумовленого наказу відсутні.

Відтак, у відповідача відсутні правові підстави щодо неврахування пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та наказу про звільнення позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" при визначенні розміру пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши наказ ГУНП в Дніпропетровській області №237 о/с від 26.08.2016 року та свідоцтво про хворобу ОСОБА_2 № 195 від 25.08.2016 року на відповідність його вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, суд дійшов висновку про те, що вони є належними документами, які підтверджують наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому останній має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", а тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Таким чином, оскільки вислуга позивача складає 22 роки, то до основного розміру пенсії у 55% необхідно додати 6 % за 2 роки вислуги понад 20 років, у зв'язку з чим розмір пенсії позивача повинен складати 61% (55 % + 6 %).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України в разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Вимоги по стягненню з відповідача на користь позивача комісії банку в сумі 10 грн. не підлягають задоволенню, оскільки останні не відносяться до судових витрат за ст. 87 КАСУ.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 8, 9, 11, 69-71, ч. 2 ст. 87, 94, 99, 158-162, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськй області про визнання дій і рішення протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення ОСОБА_2 основного розміру пенсії 56 % грошового забезпечення - протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановити ОСОБА_2 основний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 61 % грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 основного розміру пенсії за вислугу років, виходячи з розміру 61 % грошового забезпечення з 30.08.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код за ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (м. Кам'янське, б-р Будівельників, 30-40, РНОКПП - НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в сумі 640 /шістсот сорок/ грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанову в частині нарахування та виплати місячного платежу допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної чинності після спливу строку на апеляційне оскарження.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк, з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Суддя Я.В. Замкова