Справа № 744/847/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 квітня 2017 року м. Київ К/800/6195/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, зобов`язання призначити і нарахувати грошову допомогу,
в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 й зазначав, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в зв`язку із встановленням 29 січня 2014 року інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, проте Міністерство оборони України відмовило йому в призначенні та виплаті вказаної грошової допомоги. Посилаючись на те, що відмова відповідача порушує його права, просив: визнати протиправним протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 08 липня 2016 року в частині відмови йому в призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, як особі, звільненій з військової служби, інвалідність якої настала 29 січня 2014 року після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та нарахувати йому грошову допомогу в зв`язку з настанням 29 січня 2014 року інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року № 975, та надіслати вищевказане рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України подати до Семенівського районного суду Чернігівської області звіт про виконання рішення суду.
Постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року визнано протиправним протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 08 липня 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала 29 січня 2014 року після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу в зв`язку з настанням 29 січня 2014 року інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року № 975, та надіслати вищевказане рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції змінено з викладенням абзацу третього резолютивної частини постанови в новій редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням 29 січня 2014 року інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975».
Не погоджуючись з прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2017 року касаційна скарга, з урахуванням приписів статтей 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, залишалася без руху в зв`язку з встановленням її недоліків із наданням строку для їх усунення.
У встановлений судом строк відповідач виконав вимоги ухвали суду.
Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.
Судами встановлено, що III групу інвалідності позивач отримав вперше з 21 січня 1988 року, одноразову грошову допомогу не отримував; II група інвалідності йому була встановлена з 29 січня 2014 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0128275 від 29 січня 2014 року, після чого він звернувся до Семенівського районного військового комісаріату Чернігівської області із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, яка в подальшому разом з доданими до неї документами, зазначеними в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (пункти 10 і 11 цього Порядку) була направлена військкоматом до Чернігівського обласного військового комісаріату, який в свою чергу направив документи до Міністерства оборони України для прийняття рішення, проте рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08 липня 2016 року (оформлене протоколом №54) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що інвалідність йому встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 33597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.
Так, відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 5 пункту другого статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Згідно з частиною 2 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 1 пункту 6 Порядку №975 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Відповідно до пункту 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже, виходячи з наведених положень закону, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
У разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14), від 10 березня 2015 року (справа №21-563а14) та від 21 квітня 2015 року (справа №21-135а15).
Таким чином, підсумовуючи наведене, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, прийшов до правильного висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).
Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, зобов`язання призначити і нарахувати грошову допомогу.
Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник