Справа № 409/720/17
Суддя: Максименко О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №409/720/17
Пров.№2-а/409/29/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року смт.Білокуракине

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю. розглянувши відповідно до ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління ПФУ в Білокуракинському районі Луганської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що з 01.02.2017 року він отримує пенсію за віком. 17 березня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії за віком з урахуванням стажу роботи згідно трудової книжки. 23 березня 2017 року позивачу було надано роз'яснення-відмова з приводу нарахування пенсії за віком з урахуванням стажу роботи згідно трудової книжки. Відповідач листом № 1186/02-08 повідомив позивача про те, що не зараховано до стажу період роботи з 10.11.1983 по 01.01.1987 року в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради, оскільки в наказі на прийняття на роботу невірно внесено підставу, (підставою на прийняття на роботу є наказ на прийняття на роботу, його номер та дата), в трудову книжку також не було внесено запис про перейменування даного підприємства. З відмовою відповідача у зарахуванні стажу роботи в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради з 10.11.1983 по 01.01.1987 рік позивач не згоден, а дії управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області вважає неправомірними. У зв'язку з чим позивач просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області щодо не зарахування в його трудовий стаж періоду роботи в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради з 10.11.1983 по 01.01.1987 року та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Білокуракинському районі Луганської області зарахувати позивачу в трудовий стаж період роботи в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради з 10.11.1983 по 01.01.1987 року і зробити відповідний перерахунок призначеної пенсії з дати її призначення.

Від відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області надійшли заперечення проти позову, в яких він посилається на те, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 не зараховано період роботи в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради з 10.11.1983 по 01.01.1987 року, так як в наказі на прийняття на роботу невірно внесено підставу (підставою для прийняття на роботу є наказ про прийняття на роботу, його номер та дата), в трудову книжку також не було внесено запис про перейменування даного підприємства. Згідно п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то» у графі 4 проставляється підстава перейменування наказ (розпорядження), його дата і номер. За таких обставин вважають період роботи в Добровільному спортивному товаристві «Колос» з 10.11.1983 по 01.01.1987 року не може бути врахований до стажу роботи. Тому вони просять відмовити в задоволенні позовних вимогах позивача в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно копії паспорту громадянина України позивач ОСОБА_1 народився 10 лютого 1956 року (а.с.8-9). Як вбачається з копії трудової книжки, запис № 5 позивач був прийнятий на посаду голови Білокуракинської районної ради в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради з 10.11.1983 року. Згідно запису № 6 позивач був звільнений з займаної посади з 01.01.1987 року (а.с.10-12). Відповідно до листа відповідача, управління ПФУ в Білокуракинському районі Луганської області не зараховано до стажу період роботи з 10.11.1983 по 01.01.1987 року в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради, оскільки в наказі на прийняття на роботу невірно внесено підставу, (підставою на прийняття на роботу є наказ на прийняття на роботу, його номер та дата), в трудову книжку також не було внесено запис про перейменування даного підприємства (а.с.14).

Судом прийнято до уваги, що пунктом 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як встановлено п. 43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Записи у трудовій книжці БТ-1 № 1386405 про стаж роботи, які відповідачем не прийнято до уваги, зроблено чітко та розбірливо, написані кульковою ручкою, підписані посадовими особами, є посилання на відповідні накази. Печатки та штампи стоять напроти підписів. Будь-які інші довідки, копії рішень, копії наказів та т.і. надати неможливо, оскільки усі первинні документи залишилися на тимчасово окупованій території в м. Луганську. Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207 від 15.04.2014р., постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. № 254 «Про визнання окремих районів, міст,селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто Луганськ є тимчасово окупованою територією України. Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207 від 15.04.2014р. тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

З огляду на те, що відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року за № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, то невідповідність деяких записів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників не може позбавити позивача гарантованого Конституцією України права на належне пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст.ст. 101, 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення", особа не може нести відповідальності за надання первинних документів підприємством чи організацією, де працювала.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті б, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Відповідно до статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Таку правову позицію Конституційний суд України висловив у Рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини). Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті б, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що обставини, викладені позивачем, ОСОБА_1 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому адміністративний позов ОСОБА_1, стягнення судових витрат у розмірі 640 гривень підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, ящо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 22, 23, 24, 46, 64, 68 Конституції України, ст.ст. 62, 101, 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року за № 301 «Про трудові книжки працівників», Постановою Верховної ради України від 17.03.2015р. № 254 «Про визнання окремих районів, міст,селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, ст.ст. 94, 160-163, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області щодо незарахування в трудовий стаж ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 періоду роботи в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради з 10.11.1983 по 01.01.1987 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Білокуракинському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в трудовий стаж період роботи в Добровільному спортивному товаристві «Колос» Ворошиловградської обласної ради на посаді голови Білокуракинської районної ради з 10.11.1983 по 01.01.1987 року та зробити відповідний перерахунок призначеної йому пенсії з дати її призначення.

Судові витрати у вигляді судового збору у сумі 640 гривень присудити за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Білокуракинському районі Луганської області на користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області ОСОБА_2