Справа № 307/3465/16а,2а/307/19/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Справа № 876/2730/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області (далі УПФУ в Тячівському районі) на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року в справі № 307/3465/16-а, провадження № 2-а/307/19/17 за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в Тячівському районі про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області із вказаним позовом та просив зобовязати УПФУ в Тячівському районі зробити перерахунок його пенсії, призначеної з 03.10.2016 року у сумі 6027,99 грн на суму 7939 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що до складу заробітної плати, із якої була обчислена пенсія, неправомірно не було включено компенсацію за відпустки за період з 01 травня по 30 вересня 2016 року, а матеріальну допомогу в сумі 9944,33 грн неправильно включено з поділом на 12 місяців, при тому, що така повинна ділитися на 5 місяців, тобто його розрахунковий період.

Постановою постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення УПФУ в Тячівському районі про відмову ОСОБА_2 в перерахунку пенсії.

Зобовязано УПФУ в Тячівському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з дня її призначення, включивши до розрахунку заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустку за період роботи з 1 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року та здійснити виплату недоплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 551,20 грн сплаченого судового збору.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржили ОСОБА_2 та УПФУ в Тячівському районі.

ОСОБА_2 вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог і прийняти в цій частині постанову про задоволення позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви.

УПФУ в Тячівському районі вважає, що рішення в частині задоволених вимог прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що компенсація за невикористану відпустку не є складовою заробітної плати, тому підстави для її врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія позивача, відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги не належать до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, у жовтні 2016 року УПФУ у Тячівському районі призначило ОСОБА_2 пенсію на підставі Закону України «Про державну службу».

Розмір пенсії визначено на підставі довідки № 11819/04.02 від 30.09.2016 року, виданої головним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі УПФУ Закарпатської області).

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та просив провести перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги та компенсації, виплаченої за 37 днів невикористаної відпустки.

Рішенням від 08.12.2016 р. за № 16/ф-35 УПФУ в Тячівському районі відмовило позивачу в перерахунку пенсії, про що повідомило останнього листом від 08.12.2016 року за № 16/ф-35.

Відмова мотивована тим, що під час визначення заробітку для обчислення пенсії на день звернення за призначенням пенсії матеріальна допомога враховується в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

А відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» компенсація за невикористану відпустку не передбачена як складова частина заробітної плати і тому підстав для її зарахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія державному службовцю.

Із довідки від 30.09.2016 року, виданої ГУ ПФУ в Закарпатській області, видно, що на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Заробітна плата, згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (частина друга статті 50 Закону України «Про державну службу»).

З огляду на зазначене, компенсація за невикористану відпустку є складовою заробітної плати і відноситься до системи оплати праці державного службовця.

За приписами частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу) на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Також стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

До такого доходу (заробітної плати) враховуються, зокрема, суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отриманих застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

За змістом цих норм усі отримувані застрахованою особою виплати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються до заробітку (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Оскільки із компенсаційних виплат позивача за невикористані основну і додаткову відпустки сплачувалися страхові внески, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі виплати необхідно включити до розрахунку заробітної плати позивача, з якої обчислюється пенсія.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 лютого 2012 року в справі № 21-430а11.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції мотивував його тим, що згідно із пунктом 2 Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2016 року № 500 державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Тобто, право на неї виникає в результаті роботи протягом 12 місяців, а не пяти, у звязку з цим сума матеріальної допомоги для обчислення заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, підлягає поділу на 12 (а не на 5) місяців.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.

14 вересня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою затвердив Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок).

Пунктом 4 Порядку встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п'ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Зі змісту цієї норми видно, що матеріальна допомога враховується в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Як видно із наказу ГУ ПФУ в Закарпатській області від 01 червня 2016 року № 109-щ.в. «Про надання частини невикористаної основної щорічної відпустки ОСОБА_2В.», матеріальна допомога в розмірі середньомісячного заробітку була надана позивачу за період роботи з 10 червня 2014 року по 09 червня 2015 року.

З огляду на зазначене, розрахунковим періодом для врахування цієї матеріальної допомоги є 12 місяців, що узгоджується із пунктом 2 Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2016 року № 500 та статтею 57 Закону України «Про державну службу».

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року в адміністративній справі № 307/3465/16-а, провадження № 2-а/307/19/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді Л.Я.Гудим

ОСОБА_4

Ухвала в повному обсязі складена 24 квітня 2017 року.