Справа № 2а-7719/10/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ К/800/9246/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2014

у справі 2а-7719/10/2670 Окружного адміністративного суду міста Києва

за позовом Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області

до Спільного українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Кершер»

про застосування адміністративного арешту активів у вигляді зупинення операцій на рахунках платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2011, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2013 позов ОДПІ задоволено: накладено арешт на розрахункові рахунки СУН ТОВ «Кершер».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2014 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову Бориспільської ОДПІ відмовлено.

У касаційній скарзі Бориспільська ОДПІ просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2014, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2013 залишити в силі.

Відповідач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для прийняття Бориспільською ОДПІ рішення про звернення до суду із заявою про застосування арешту активів у вигляді зупинення операцій на розрахункових рахунках відповідача стало прийняття виконуючим обов'язки начальника Бориспільської ОДПІ рішення від 18.05.2010 про застосування адміністративного арешту активів з підстави, встановленої підпунктом «г» підпункту 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Закону України № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон № 2181-ІІІ), а саме: відмова ТОВ «Кершер» в допуску посадових осіб ОДПІ до проведення планової перевірки господарської одиниці відповідача за адресою: Бориспільський район, с. Іванків, 48 км + 400 м (ліворуч), траса Київ-Харків.

Посадовими особами контролюючого органу до перевірки були пред'явлені направлення Бориспільської ОДПІ від 07.05.2010 № 153, № 154.

На підтвердження факту недопуску службових осіб ОДПІ до проведення перевірки господарської одиниці відповідача складено акт про недопуск до перевірки від 07.05.2010 № 306.

Підпунктом «г» підпункту 9.1.2 пункту 9.1 ст. 9 Закону № 2181-ІІІ серед підстав для застосування арешту активів визначено відмову платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб податкового органу до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів або пов'язані з отриманням інших об'єктів оподаткування, електронних контрольно-касових апаратів, комп'ютерних систем, що застосовуються для розрахунків за готівку або з використанням карток платіжних систем, вагокасових комплексів, систем та засобів штрихового кодування.

При цьому, недопуск працівників податкового органу до проведення перевірки може мати як правомірний характер (з огляду на норми ст.11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-ХІІ, втратив чинність згідно із Законом України від 05.07.2012 № 5083-VI)), так і не правомірний характер - у випадку відсутності у платника податків правових підстав для такого не допуску

Статтею 11-1 Закону 509-ХІІ визначено, що плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Відповідно до статті 11-2 цього Закону посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Встановлюючи умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок, стаття 11-2 Закону № 509-ХІІ одночасно встановлює наслідки недотримання контролюючим органом цих умов. Згідно з частиною другою цієї статті ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Апеляційний суд, встановивши у судовому процесі, що письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення проведення планової перевірки не було надіслано на адресу товариства, що є порушенням норм статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, зробив обґрунтований висновок про правомірність недопущення відповідачем перевіряючих до проведення перевірки, а отже і відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко