Справа № 713/344/16-а
Суддя: Кириляк А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/344/16-а
Провадження №2-а/713/1/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Перепелиця Т.І., сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про скасування рішення відповідача, зобовязання відповідача прийняти рішення , вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про скасування рішення відповідача, зобовязання відповідача прийняти рішення , вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

В позові зазначає, що 02.09.2014 року у супроводі свого чоловіка ОСОБА_2, звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії по II групі інвалідності внаслідок загального захворювання.

Разом з заявою були подані відповідні документи, які перевірив працівник Управління ПФУ та повідомив, що документи проходять перевірку у трьохмісячний термін, тому надалі потрібно чекати повідомлення.

Вказувала, що заява про призначення пенсії була заповнена нею під диктовку консультанта Управління ПФУ. При цьому працівник Управління ПФУ, яка приймала заяву та додані документи не роз'яснила , що вона має право обрати вид пенсії по інвалідності або вид пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, не роз'яснила про переваги цих двох видів пенсії, їх розміри, а також не роз'яснила про те, що заяву на призначення пенсії необхідно писати на бланку встановленого зразка, який передбачає надання роз'яснення пенсіонеру його прав та вручення пенсіонеру під розписку відповідної пам'ятки із зазначенням дати отримання.

З моменту подання до Управління ПФУ 02.09.2014 року заяви та документів про призначення пенсії, не отримувала Управління ПФУ жодних письмових повідомлень про необхідність подання додаткових документів, для призначення пенсії у більшому розмірі.

20.10.2014 року вперше отримала пенсію в розмірі 949 грн. та зрозуміла, що розмір отриманої пенсії явно не відповідає стажу роботи та розміру заробітної плати. У зв'язку з чим особисто звернулася до Управління ПФУ за роз'ясненням.

На її звернення працівник Управління ПФУ ОСОБА_3 в усному порядку повідомила, що 09.09.2014 року їй було призначено пенсію по інвалідності з 31.07.2014 при стажі роботи 12 років 1 місяців 26 днів в сумі 949,00 грн. Такий розмір пенсії зумовлений тим, що вона не надала всі необхідні документи. А саме, пояснила, що необхідно додатково подати копії свідоцтв про народження дітей, документ, що підтверджує статус мешканця гірської місцевості та архівну довідку про заробітну плату.

21.11.2014 року подала до Управління ПФУ зазначені документи, а також додала копії протоколів правління колгоспу «Прикарпаття» за період 1991-2000 pp. про зарахування їй мінімуму вихододнів. Але працівник Управління ПФУ ОСОБА_3 відмовилася приймати додані документи, сказавши, що вони будуть зареєстровані після спливу трьох місяців.

У зв'язку з відмовою працівника Управління ПФУ змушена була не просто віддати оригінали документів але зафіксувати факт подачі відповідною заявою за вихідним №3313/06 від 21.11.2014 року.

Замовчування працівниками Управління ПФУ інформації про необхідність подання нею свідоцтв про народження дітей, підтвердження статусу мешканця гірської місцевості та архівної довідки про заробітну плату, а також замовчування інформації про розмір інших можливих видів пенсій, на які має право, змусило її 28.11.2014 року звернутися зі скаргою до Управління соціального захисту населення Вижницької РДА..

Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Вижницької РДА від 22.12.2014 року №01-17/2406 їй повідомлено наступне: з урахуванням додатково поданих нею документів розмір пенсії складає 1047,23 грн; для нарахування пенсії врахована її заробітна плата за період з 05.08.1988 року по 21.10.1991 року (тобто період роботи 3 роки і 2 місяці або 36 місяців). надана Архівна довідка від 02.09.2014 року №1/272 про заробітну плату за період з 1991-1995 pp., взагалі не врахована для розрахунку пенсії через наявність випадкової помилки у написанні її «по-батькові», яка була допущена не по її вині.

15.01.2015 року звернулись із заявою до Управління ПФУ про переведення з виду пенсії по інвалідності на вид пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Згідно відповіді Управління УПФ від 27.01.2015 року №330/02 їй повідомлено, що переведення на інший вид пенсії є недоцільним , оскільки розмір пенсії по інвалідності складає 1047,23 грн., розмір по інвалідності розмірі пенсії за віком буде складати 949,00 грн. з 05.08.1988 року по 21.10.1991 року та з 1 липня 2000 року за даними персоніфікованого обліку.

Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.03.2015 року по справі №713/224/15-ц за її заявою встановлено факт належності архівної довідки від 02.09.2014 р. №1/272

Після отримання копії рішення суду від 04.03.2015 року, 24.03.2015 року повторно звернулася до Управління ПФУ із заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та врахування періоду її роботи згідно Архівної довідки з 1991 по 1995 pp. При цьому їй не було роз'яснено переваги та недоліки обох видів пенсії (пенсії по інвалідності та пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком) станом на дату призначення 31.07.2014 року, а також не повідомлено, що заяви про призначення або переведення на інший вид пенсії необхідно писати, заповнюючи виключно спеціалізований бланк Управління ПФУ.

Згідно відповіді Управління ПФУ від 03.04.2015 року №1/Ф-11 їй було повідомлено наступне: розмір пенсії з урахуванням наданого Рішення суду від 04.03.2015 року, перерахований з дати первинного призначення і складає 1054,42 грн; для перерахунку пенсії врахований період її роботи з 01.02.1989 р. по 31.01.1994 року роботи (тобто 60 місяців); переведення на вид пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком є недоцільним, оскільки розмір такої пенсії буде складати 949,00 грн.; роз'яснено, що у випадку надання згоди на переведення на вид пенсії по інвалідності в мірі пенсії за віком необхідно подати заяву встановленого зразка та письмове твердження свого бажання , а також не було роз»яснено (як не роз'яснено і по сьогоднішній день) чому, при врахуванні більш тривалого періоду роботи згідно наданої нею Архівної довідки (а саме при первинному нарахуванні пенсії в сумі 1047,23 грн. - враховано період роботи 36 місяців, а після надання Архівної довідки та перерахунку сум пенсії до 1054,42 грн - враховано період роботи 60 місяців і найбільша заробітна плата за весь період її трудової діяльності) та врахуванні найбільших розмірів заробітної плати (період 1991-1995 р), яку отримувала за все своє життя, розмір пенсії після перерахунку збільшився лише на 7,19 грн. (1054,42 грн. - 1047,23 грн).

Вважає, що внаслідок бездіяльності працівників Управління ПФУ, яка полягає у:

- неповідомленні їй у день первісного звернення до Управління ПФУ 02.09.2014 року про необхідність подання свідоцтв про народження дітей, підтвердження статусу мешканця гірської місцевості та архівної довідки про заробітну плату; неповідомленні про те, що наявність помилки в її «по-батькові» в Архівній довідці істотно вплине на розмір їй пенсії, а виправлення вказаної помилки можливе виключно в судовому порядку; ненадання Управлінням ПФУ інформації про те, що вона має право отримувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно ч.2 ст.33 Закону; ненадання Управлінням ПФУ консультації щодо можливості отримувати пенсію у більшому розмірі у разі, якщо буде враховано стаж роботи з 1991 року по 1995 року, який вказаний в Архівній довідці; ненадання Управлінням ПФУ для порівняння та вибору найбільш вигідного виду пенсії, консультації щодо розміру пенсії по інвалідності та пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком станом на дату звернення 02.09.2014 року; ненадання їй Управлінням ПФУ для порівняння та вибору найбільш вигідного виду пенсії, консультації щодо розміру пенсії по інвалідності та пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком станом на дату звернення 02.09.2014 року з урахуванням стажу роботи з 1991 року по 1995 року згідно Архівної довідки від 02.09.2014 року №1/272, було грубо порушено її права на вибір виду пенсії, справедливе нарахування пенсії, оскільки за її волевиявленням вона має право вибрати ті роки роботи, які їй найбільш вигідні для нарахування пенсії. А обчислення розміру пенсії повинно проводитись відповідно до статей 27 і 28 Закону, так як її страховий стаж становить 20 років, 1 місяць і 24 дні, а інвалідність вперше встановлена у віці до 46 років. Крім того, внаслідок бездіяльності Управління ПФУ, вказаним державним органом були порушені норми діючого законодавства у сфері пенсійного забезпечення.

Також зазначає, що внаслідок численних порушень Управлінням ПФУ у Вижницькому районі її прав, встановлених переліченими у даному позові нормативно-правовими актами у сфері пенсійного забезпечення, зневажливого ставлення до неї працівників вказаного органу державної влади, приховування інформації про можливість отримувати пенсію в значно більшому розмірі, ніж призначена на сьогодні, вона зазнала сильних моральних потрясінь. В результаті чого стан її здоров'я значного погіршився та загострилися хвороби, внаслідок яких отримала інвалідність.

Вказані обставини, а саме періоди хвороби та лікування підтверджуються відповідними медичними, зокрема, але не виключно, епікрізом до історії хвороби №554, епікрізом до історії хвороби №2378.

Крім того, нею були понесені значні матеріальні витрати, пов'язані з лікування хвороб, які виникли та загострились внаслідок стресових станів, зумовлених порушенням її прав з боку Управлінням ПФУ у Вижницькому районі, а також витрати на проїзд з села Долішній Шепіт, де постійно мешкає до районного центру м. Вижниця, де розташоване управління ПФУ.

Просила скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому Чернівецької області від 09.09.2014 року про призначення їй пенсії по інвалідності.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому Чернівецької області від 09.10.2015 року №4507/02 про відмову у переведенні на вид по інвалідності у розмірі пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області призначити їй з 31.07.2014 року пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком, згідно ст.33 ч.2 ЗУ « Про загально обов'язкове пенсійне страхування»

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок у зв'язку з призначенням пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком з 31.07.2014 року та судові витрати покласти на відповідача.

Позивач та її представник в судовому засіданні неодноразово уточняли позовні вимоги просили скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 09.09.2014 року про призначення їй пенсії по інвалідності. Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 09.10.2015 року №4507/02 про відмову у переведенні на вид пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області призначити їй з 31.07.2014 року пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок у зв'язку з призначенням пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком з 31.07.2014 року. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області на її користь моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав надав свої письмові заперечення, вважав, що позивач звернулася з позовними вимогами відносно 2014 року з порушенням строків позовної давності в решті позову просив відмовити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надав наступні покази,що у 2014 році займав посаду головного спеціаліста Управління УПФ України у Чернівецькій області , безпосередньо у позивача документи не приймав , а здійснював реєстрацію електронної форми №10.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав наступні покази, вказувала, що є головним спеціалістом Управління ПФУ, зазначала, що неодноразово розяснювали позивачу , що вона має право на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком , однак її пенсія буде значно меншою і погіршує її соціальне становище, неодноразово проводили розрахунки для призначення пенсії, вели себе по відношенню до позивача коректно та сприяли у призначені пенсії.

Аналогічні покази надали свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав наступні покази, в судовому засіданні надала наступні покази, що була присутня при написанні позивачем у Пенсійному Фонді заяви по інвалідності у розмірі пенсії за віком. Зазначала, що працівники УПФ не надали бланк заяви, а ОСОБА_1 власноручно писала заяву від руки. Працівниками Пенсійного фонду не було роз»яснено прав позивача не надано консультативну допомогу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала наступні покази, що вона також отримує даний вид пенсії, при призначенні пенсії не врахували дітей.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, наявні докази, надавши їм належну оцінку, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав.

Вiдповiдно до частин першої та другої статтi 2 Кодексу адмiнiстративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адмiнiстративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осiб, прав та iнтересiв юридичних осiб у сфері публiчно-правових відносин вiд порушень з боку органiв державної влади, органів мiсцевого самоврядування, їхнiх посадових i службових осiб, інших суб'єктів при здiйсненнi ними владних управлiнських функцiй на основi законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень.

До адмiнiстративних судiв можуть бути оскаржені будь-якi рiшення, дiї чи бездiяльнiсть суб'єктів владних повноважень, крім випадкiв, коли щодо таких рiшень, дiй чи бездiяльностi Конституцiєю чи законами України встановлено iнший порядок судового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 30 Закону №1058-ІV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до ст. 31 Закону №1058-ІV, залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Статтею 32 Закону №1058-ІV передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності передбаченого цим законом страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Особи, визнані інвалідами після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Судом встановлено, що згідно матеріалів пенсійної справи позивачу ОСОБА_1 31.07.2014 призначено пенсію по інвалідності другої групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є формула розрахунку пенсій ( стаття 27 ), що забезпечує пряму залежність їх розміру від страхового стажу та заробітної плати особи.

При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт трудового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.

За кожний повний рік страхового стажу понад 30 років для жінок розмір пенсії збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 Закону, але не більше як 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.

При обчисленні розміру пенсії позивача встановлено, що страховий стаж становить 34 роки 10 місяців 23 дні ( в тому числі 14 років 8 місяців 29 днів період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку ), коефіцієнт страхового стажу становить 0,47025 (( 34 роки х 12 місяців + 10 місяців ) : 12 місяців : 100 % ) х 1,35 % ( величина оцінки одного року страхового стажу ).

Пенсію гр. ОСОБА_1 обчислено із середньомісячної заробітної плати з 01.02.1990 року по 31.01.1995 року, за періоди роботи в Вижницькій районній лікарні та в колгоспі імені „Леніна , „Прикарпаття ( найбільш оптимальний варіант ), та з 01.07.2000 року за даними персоніфікованого обліку.

За нормами статті 40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року або заробітна плата ( дохід ) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до статті 40 Закону за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, за який враховується заробітна плата ( дохід ) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону ( періоди, за які сума сплачених внесків є меншою ніж мінімальний страховий внесок ), та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

При обчисленні заробітної плати Позивача із розрахунку виключено періоди з 01.02.1994 року по 31.05.1995 року і з 01.07.2000 року по 12.05.2003 року ( 41 місяць ), що становить 10 відсотків тривалості страхового стажу та додатково вилучено періоди отримання допомоги по безробіттю, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і неповні місяці, за які сума сплачених внесків є меншою ніж мінімальний страховий внесок, що є для ОСОБА_1 оптимальним.

Коефіцієнт заробітної плати становить 0,58123 ( за період з 01.02.1990 по 31.01.1995 і за весь період з 01.07.2000 ), який є на даний час найвигідніший, а середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії дорівнює 1569,89 грн. ( 0,58123 х 2700,98 грн. середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2013 рік ).

Відповідно до статті 33 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пенсія по інвалідності інвалідам другої групи призначається в розмірі 90 відсотків пенсії за віком.

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до статей 27 і 28 Закону станом на 31.07.2014 складає - 978,53 грн, у тому числі : 738,24 грн - основний розмір пенсії за віком ( 1569,89 грн. х 0,47025); 210,76 грн.доплата до прожиткового мінімуму (949,00 грн. 738,24 грн) ; 29,53 грн. доплата за 4 роки страхового стажу понад необхідні 30, розрахована у розмірі 4 % від основного розміру пенсії за віком ( ( 738,24 грн. х 4 % ).

Розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1, який обчислено за Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , станом на 31.07.2014 року складає 1056,82 грн., в тому числі : 880,68 грн. розмір пенсії по інвалідності ( 978,53 грн. х 90 % ) ; 176,14 грн. підвищення особам, що проживають в гірських населених пунктах ( 880,68 грн грн. х 20 % ).

За нормами статті 33 непрацюючі інваліди другої групи мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Статтею 24 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою пенсійного віку. Вказаний додатковий стаж не зараховується при розрахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та пенсії за віком.

Розмір пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком із врахуванням страхового стажу 20 років 1 місяць 24 дні та заробітної плати за період з 01.02.1990 по 31.01.1995 та за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.07.2000 складає 949,00 грн., в тому числі :390,91 грн основний розмір пенсії за віком ( 1441,78 грн. ( заробітна плата для обчислення пенсії за віком ) х 0,27113 ( коефіцієнт страхового стажу ) ;

244,39 грн. доплата до мінімальної пенсії розрахованої пропорційно набутому страховому стажу ( 635,30 грн. 390,91 грн. ) ; 127,06 грн. підвищення особам, що проживають в гірських населених пунктах ; 186,64 грн. доплата до прожиткового мінімуму ( 949,00 грн. ( 390,91 грн. 244,39 грн. 127,06 грн. )).

Перехід позивача на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком впливає на розмір пенсії і вона буде значно меншою і становитиме відповідно до розпорядження №142693 від 17.06.2016 року - 949.00 гривень. (том 1 а.с.205-209 ) .

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобовязань порушує принцип соціальної правової держави», а встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Як зазначено в п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як вказано в ст.8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого рішення нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Крім того судом встановлено, що період роботи з 08.11.1991 року по 31.12.1991 року в колгоспі „Прикарпаття враховано за фактичною тривалістю ( 52 трудодні ), згідно архівної довідки від 11.08.2014 за № 1/273 виписаної на ОСОБА_9 ( копія даної довідки додана Позивачем до уточненої позовної заяви ).

Період догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з 30.11.2011 року по 31.01.2013 року врахований до страхового стажу роботи ( копія протоколу від 09.09.2014 року та розрахунок страхового стажу ).

„Підвищення пенсіонерам, що проживають в гірських населених пунктах призначено ОСОБА_1 до пенсії при первинному призначенні ( копія протоколу від 09.09.2014 року).

Позивач ставить питання про надання розрахунку розміру пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком станом на 31.07.2014 року з урахуванням тільки періоду роботи з 1991 року по 1995 рік. Однак таке нарахування не може бути проведене, враховуючи, що за нормами частини першої статті 40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування для обчислення пенсії враховується заробітна плата ( дохід ) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року або заробітна плата ( дохід ) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст. 69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Крім того з матеріалів справи вбачається що позовні вимоги щодо скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 09.09.2014 року про призначення їй пенсії по інвалідності та зобов»язання вимог стосується періодів, які лежать за межами передбаченого статтею 99 КАС України (в редакції станом на час звернення до суду) строку звернення до суду,

Між тим вказаний закон регулює відносини, що виникають між пенсіонерами та органами пенсійного фонду України з приводу призначення та перерахунку пенсій.

Строк звернення осіб до суду врегульовано спеціальними нормами законодавства, зокрема положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Положення вказаного кодексу, зокрема ст. 99, не містить норм щодо наявності у позивачів необмеженого за строком права звернення до суду з позовом, в тому числі позовом щодо перерахунку пенсій.

Відповідно до положень ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем заявлено вимоги про скасування рішення відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період 09.09.2014 року та зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області призначити їй з 31.07.2014 року пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок у зв'язку з призначенням пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком з 31.07.2014 року, позов до суду подано лише у лютому 2016 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи, що позивачем взагалі не порушено питання про поновлення строку звернення до суду та не зазначено поважних причин його пропуску, позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, що він і довів суду як суб'єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 71 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 09.10.2015 року №4507/02 про відмову у переведенні на вид пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування їй моральної шкоди в сумі 10000 гривень суд приходить до наступного висновку.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частина 2 ст.23 ЦК України визначає у чому полягає моральна шкода.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає, що позивач в судовому засіданні не представив доказів, що діями відповідача йому заподіяні моральні страждання, а навпаки, як встановлено під час судового розгляду працівники УПФ розяснювали позивачу про зменшення пенсії у разі її переведення, позивач не довів причинного зв'язку між діями УПФ у Вижницькому районі та головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та спричиненням фізичних та моральних страждань, також не зазначено, чим керувався позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн., тому відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.19,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.2,8,9,11,94,159,160-163,183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про скасування рішення відповідача, зобовязання відповідача прийняти рішення , вчинити дії та стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а стороною, яка була відсутня в судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А. Ю. Кириляк