Справа № 826/9334/16
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9334/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Шелест С.Б.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Планета» до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Медіа Планета» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 29.03.2016 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 21 жовтня 2016 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Медіа Планета» з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «БТС Інвест» за період з 01.12.2014 року по 31.01.2015 року, ТОВ «Профпідряд» за період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року, ТОВ «Аніан» за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року, ТОВ «Ветавія» за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, ТОВ «Латель» за період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року, за результатом якої складено акт № 15/26-15-14-04-04-10/35647516 від 15.03.2016 року (далі - акт перевірки).

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 29.03.2016 року: № за платежем податок на прибуток підприємств створених за участі іноземних інвесторів на загальну суму 2 880 466 грн. (за основним платежем 2 304 373 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 576 093 грн.); № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3 189 530 грн. (за основним платежем 3 126 353 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 063 177 грн.); № , яким зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 434 063 грн.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями - рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено поняття витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім зміни капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності та інших витрат.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, обов'язковою умовою для врахування витрат для визначення об'єкта оподаткування є наявність первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків цих витрат.

За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Положеннями п. 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи убачається, що між позивачем та ТОВ «БТС Інвест» укладено договір № 28/11/2014 від 28.11.2014 року (т. 1 а.с. 104-110) про надання послуг з проведення рекламних компаній відповідно до погоджених та затверджених додатків до цього договору.

На підтвердження реального виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії; акту прийому передачі рекламних матеріалів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних (т. 1 а.с. 111- 114).

Крім того, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Салет» укладено договір № 10/12 від 28.11.2014 року (т. 1 а.с. 116-122) про надання послуг з проведення рекламних компаній відповідно до погоджених та затверджених додатків до цього договору.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії; акту прийому передачі рекламних матеріалів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 1 а.с 123-125).

Також, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Профпідряд» укладено договір № РS0488 від 27.01.2015 року (т. 1 а.с 126-133) про надання послуг з проведення рекламних компаній відповідно до погоджених та затверджених додатків до цього договору.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії; акту прийому передачі рекламних матеріалів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які долучено до матеріалів справи (т. 1, а.с. 134-142).

Крім того, з матеріалів справи убачається, що між позивачем та ТОВ «Аніан» укладено договір № ЕХ2703-3 від 27.03.2015 року (т. 1 а.с. 143-149) про надання послуг з проведення рекламних компаній відповідно до погоджених та затверджених додатків до цього договору.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії; акту прийому передачі рекламних матеріалів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які долучено до матеріалів справи (т. 1, а.с. 150-152).

З матеріалів справи убачається, що між позивачем та ТОВ «Ветавіа» укладено договір № ЕХ2904-15 від 29.04.2015 року (т. 1 а.с. 153-160) про надання послуг з проведення рекламних компаній відповідно до погоджених та затверджених додатків до цього договору.

На підтвердження реального виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії: акту прийому передачі рекламних матеріалів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які долучено до матеріалів справи (т. 1 а.с 161-164).

Крім того, між позивачем та ТОВ «Латель» укладено договір від 30.06.2015 № ЕХ3006-15 (т. 1 а.с. 165-172) про надання послуг з проведення рекламних компаній відповідно до погоджених та затверджених додатків до цього договору.

На підтвердження реального виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії; акту прийому передачі рекламних матеріалів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які долучено до матеріалів справи (т. 1, а.с. 173-175).

Також, позивачем надано суду копії медіапланів проведення рекламних компаній та додатків до вказаних вище договорів, які долучено до матеріалів справи та в яких зазначено вид, формат, хоронометраж, строк, місце проведення рекламної компанії.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на наявність вироку Іванківського районного суду Київської області у справі № 366/1623/15-к за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, яким затверджено угоду про визнання винуватості та визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Зокрема у вироку зазначено, що ОСОБА_2 своїми діями, що виявились у створенні суб'єкта підприємницької діяльності ТОВ «Салет» надало змогу невстановленим слідством особам незаконно формувати податковий кредит з податку на додану вартість, у тому числі ТОВ «Медіа Планета», шляхом відображення фіктивних фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Салет».

У справі також міститься копія вироку Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/44864/15-к за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, яким затверджено угоду про визнання винуватості та визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.

У вироку встановлено, що ОСОБА_3, не маючи на меті ведення підприємницької діяльності, зареєстрував на своє ім'я за грошову винагороду, суб'єкта підприємницької діяльності (юридичну особу) - ТОВ «Профпідряд», з метою прикриття незаконної діяльності «Профпідряд» на своє ім'я ОСОБА_3, виступивши засновником підприємства, самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, угод фінансового характеру не укладав, печаткою підприємства не користувався, не призначав та не звільняв з посад працівників, а реєстраційні та установчі документи зазначеного підприємства передав невстановленим слідством особам.

Водночас, як убачається з досліджених судовою колегією матеріалів справи, саме вказаними особами підписано від імені контрагентів позивача договори та іншу фінансово-господарську документацію.

В акті перевірки міститься інформація про наявність ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 17 грудня 2015 року у справі № 295/17662/15-к, якою надано слідчому тимчасовий доступ до оригіналів речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та розпорядження на їх вилучення (виїмку) у службових осіб ПАТ«БАНК ВЕЛЕС». Так, у вказаній ухвалі міститься інформація про те, що на території міста Києва діє група осіб, яка використовуючи реквізити суб'єктів господарювання, в тому числі ТОВ «БТС Інвест», ТОВ «Ветавія» та ТОВ «Латель», здійснювала протиправну діяльність, спрямовану на надання послуг по незаконному формуванню податкового кредиту, підробку документів, створення транзитних підприємств для прикриття власної незаконної діяльності.

Також, в акті перевірки є інформація про наявність ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року у справі № 758/5460/15-к, якою надано слідчому тимчасовий доступ до документів, з можливістю їх вилучення.

Так, у вказаній ухвалі зазначено, що діючи на території міста Києва та Київської області, невстановлені особи здійснювали внесення в документи для реєстрації ТОВ «Профпідряд» та ТОВ «Аніан» на ім'я підставних осіб без відому останніх, неправдивих відомостей та подали їх до державного реєстратора.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що надані позивачем документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року (справа № 21-421а11) та від 22 вересня 2015 року (справа № 810/5645/14) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Отже, оскільки у справі, яка розглядається, містяться відомості, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були засновниками підприємств - контрагентів позивача, самостійно підприємницьку діяльність не здійснювали, угод фінансового характеру не укладали, печаткою підприємства не користувалися, колегія суддів дійшла висновку про відсутність реального характеру вчинюваних господарських операцій з вказаними контрагентами.

Також наявність судових рішень відносно інших контрагентів позивача свідчить про неможливість виконання даними особами обумовлених договорами робіт та відсутність реального характеру господарських операцій.

Окремо, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 01 лютого 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою зупиняв апеляційне провадження у справі для надання позивачем суду оригіналів документів, долучених до матеріалів справи щодо господарських відносин з ТОВ «Аніан», ТОВ «Профпідряд», ТОВ «БТС Інвест», ТОВ «Ветавія», ТОВ «Салет», проте, станом на 26 квітня 2017 року, вимоги ухвали суду апеляційної інстанції позивачем не були виконані.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, повною мірою виконано свій обов'язок стосовно доказування правомірності зазначених у акті перевірки висновків та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, з урахуванням сукупності встановлених у справі обставин та наявних у ній доказів колегія судців дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Планета» - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

С.Б. Шелест

Повний текст постанови виготовлено 27.04.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Шелест С.Б.