Справа № 826/3213/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2017 року № 826/3213/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовами ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії № 8 Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення про включення до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, рішення (висновку) атестаційної комісії та наказу про звільнення в частині, визнання протиправними дій, поновлення на посаді, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) з наступними позовами:

- до Головного управління Національної поліції у м. Києві (надалі - відповідач 1 або ГУ Національної поліції у м. Києві), в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Національної поліції у м. Києві № 80 о/с від 02.02.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції у місті Києві; стягнути з ГУ Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.02.2016 до дня поновлення на роботі;

- до Головного управління Національної поліції у м. Києві та Атестаційної комісії № 8 Головного управління Національної поліції у м. Києві (надалі - відповідач 2 або Атестаційна комісія № 8), в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Національної поліції у м. Києві в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 15.12.2015 № 11; визнати протиправними дії ГУ Національної поліції у м. Києві щодо проведення атестування ОСОБА_1; визнати протиправним та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії № 8 щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлений протоколом ОП№15.00000060.14662 від 05.01.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2016 адміністративні справи № 826/3213/16 та № 826/13640/16 об'єднані для спільного розгляду в одне провадження відповідно до ст. 116 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), з присвоєнням їм спільного номеру 826/3213/16.

Позовні вимоги мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 з лав Національної поліції, на думку позивача, є незаконним, оскільки 07.11.2015 його було вже прийнято на службу до відповідача 1 на посаду старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції з присвоєнням йому спеціального звання майора поліції. А тому беручи до уваги зміст норми ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та положень Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, правових підстав для проведення атестування ОСОБА_1, як такого, що вже був прийнятий на роботу в поліції, у відповідача 1 не було. Крім того, позивач зазначає про те, що за час перебування на службі в органах внутрішніх справ та безпосередня на займаній посаді поліцейського він зарекомендував себе дисциплінованим, сумлінним та професійно грамотним правцівником, про що свідчить позитивна характеристика від керівника підрозділу. Також позивачем були успішно складені тести на знання законодавчої бази та тест на загальні здібності та навички (за результатами тестування набрано сукупно 60 балів). Дані обставини не були враховані відповідачами при винесенні оспорюваних рішень про атестування ОСОБА_1, вчиненні дій з проведення атестації, формування висновку за результатами атестації щодо службової невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та прийняття рішення про звільнення його з лав поліції

У судовому засіданні 30.11.2016 позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях (вих. № 826/3231/16 від 11.04.2016, № 13/826/3213/16 від 08.11.2016). Зокрема, в тексті своїх заперечень представник відповідача зазначив, що атестування позивача є законним, оскільки проводилося на підставі, в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Наказ ГУ Національної поліції у м. Києв від 02.02.2016 №80/ос «Щодо особового складу» представник вважає правомірним і обґрунтованим, оскільки позивач не пройшов атестування поліцейського, що підтверджено висновком Атестаційної комісії № 8. Зокрема, в ході проведення атестації позивача Атестаційною комісією були дослідженні матеріали та проведена співбесіда з ОСОБА_1, за результатами яких сформована негативна оцінка про ділові, професійні та особисті якості поліцейського.

Відповідач 2 явку свого представника у призначене судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, і жодних заперечень проти позову та додаткових документів до суду не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача 2 у судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем 1 документи і матеріали, заслухавши думки позивача та представників сторін, і пояснення свідка ОСОБА_4, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 з травня 2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ, в тому числі у період з листопада 2007 року по листопад 2015 року на посадах дільничного інспектора міліції та старшого дільничного інспектора міліції відділення (сектору) дільничних інспекторів міліції відділу міліції Дніпровсього районного управління Головного управління МВС України в м. Києві.

16.09.2015 Кабінет Міністрів України у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про Національну поліцію» постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1010 о/с відповідно до п. 9 розд. ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1, старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції 2-го відділу міліції Дніпровсього районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, звільнено з 06.11.2015 в запас Збройних Сил (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.11.2015 № 10 о/с відповідно до п. 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням спеціального звання майора поліції в порядку переатестування на посаду старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві.

В подальшому, наказом ГУ Національної поліції у м. Києві № 11 від 15.12.2015 «Про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві прийнято рішення про створення атестаційних комісій ГУ Національної поліції у м. Києві та проведення впроводж періоду з 15 по 28 грудня 2015 року атестування поліцейських Головного управління, затверджено персональний склад атестаційних комісій, а наказом від 22.12.2015 № 14 - внесено зміни до персонального складу атестаційних комісій.

04.01.2016 Атестаційною комісією № 8 (відомість-протокол засідання № 16.00000060 від 04.01.2016) визначений перелік осіб, які мають проходити співбесіду з цією Комісією 05.01.2016, в тому числі ОСОБА_1

На підставі наказу ГУ Національної поліції у м. Києві № 11 від 15.12.2015 було проведено атестування позивача 05.01.2016 в порядку ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», за результатами якої Атестаційна комісія № 8 ГУ Національної поліції у м. Києві прийняла рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, і рекомендувала звільнити його зі служби в поліції через службову невідповідність.

Як зазначає відповідач 1 в тексті своїх письмових заперечень, атестування позивача 05.01.2016 проводила Атестаційна комісія № 8 до складу якої входили: голова комісії - ОСОБА_5, секретар комісії - ОСОБА_6, члени комісії - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 На розгляд Атестаційної комісії були надані такі матеріали: атестаційний лист зі службовою характеристикою та результатами тестів на занання законодавчої бази (пофесійний тест) та на загальні здібності та навички; послужний список (форми 1); інформаційна довідка про функціональну підготовку, вогневу та фізичну підготовку; декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади»; інформація з відкритих джерел (скарги громадян з Інтернету). За результатами розгляду таких матеріалів та проведеної співбесіди Атестаційною комісією одноголосно було прийнято рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Додатково представник відповідача 1 зауважив, що в ході проведеної співбесіди (протокол атестаційної комісії ОП№ 15.000000060.14662 від 05.01.2016 з доданою до нього аргументацією Атестаційної комісії № 8 про результати співбесіди) виявлено незнання позивачем нормативно-правової бази, яка регламентує діяльність дільничних інспекторів, законодавства щодо розгляду звернень громадян та порядку оформлення адміністративних матеріалів відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також відповідно до послужного списку за час служби в органах внутрішніх справ позивач 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків із застосуванням до нього дисциплінарних стягнень у вигляді зауважень, доган, суворих доган, попередження про неповну посадову відповідність.

В тексті свого позову позивач вказав про надання йому безпосереднім керівником підрозділу позитивної характеристики. Також за результатами тестування ним було здобуто 60 балів, в тому числі з них за результатами тестування на загальну здібності та навички - 31 бал із можливих 60, за результатами тесту на знання законодавчої бази - 29 балів з 60 можливих, що відповідає прохідному показнику. Тобто, за змістом атестаційного листа поліцейського ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно.

З рішенням (висновком) Атестаційної комісії № 8 позивач ознайомився 13.01.2016 та оскаржив правомірність такого рішення до Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону. 18.01.2016 апеляційна скарга позивача на рішення Атестаційної комісії була відхилена.

Наказом ГУ Національної поліції у м. Києві від 02.02.2016 № 80 о/с майора поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) звільнено зі служби в поліції з посади старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві. Підставою для звільнення став атестаційний лист з висновком апеляційної атестаційної комісії від 18.01.2016.

Не погоджуючись з висновком Атестаційної комісії № 8 та наказом про звільнення, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті суд виходив з наступного.

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» (далі по тексту також - Закон № 580-VІІІ), який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 48 Закону № 580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно норм ст. 47 Закону № 580-VІІІ призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п. 10 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Відповідно до наявних у справі матеріалів та усних пояснень ОСОБА_1 і представника відповідача 1 суд встановив, що позивач був прийнятий на службу до поліції на посаду старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції з присвоєнням йому спеціального звання майора поліції, на умовах п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ тавідповідно до наказу ГУ Національної поліції у м. Києві № 10 о/с від 07.11.2015 про призначення за його згодою (а саме на підставі заяви від 07.11.2015).

Статтею 58 Закону № 580-VІІІ передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Дослідивши текст витягу з наказу ГУ Національної поліції у м. Києві № 10 о/с від 07.11.2015 «Щодо особового складу» суд не виявив в ньому застереження про строковість призначення ОСОБА_1 на посаду в органі поліції. Жодних документальних доказів на підтвердження обставин призначення позивача на посаду поліцейського у тимчасовий штат представник відповідача 1 суду не надав та відомості про наявність таких не повідомив. У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що призначення ОСОБА_1 на посаду поліцейського 07.11.2015 здійснено відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 580-VІІІ, безстроково.

Виходячи зі змісту п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України. При цьому, зазначений пункт Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції. Наведений аналіз норм Закону дає підстави для висновків про хибність правової позиції відповідача 1 про те, що колишніх працівників міліції, призначених на посади поліцейських на підставі п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, варто вважати такими, що призначені на посади тимчасово до завершення їх атестування, оскільки зазначений Закон передбачає спеціальні підстави для атестування таких колишніх працівників міліції.

А саме мету та підстави атестування поліцейських визначено у ст. 57 Закону № 580-VІІІ. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною другою цієї статті Закону передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність (зокрема, в силу норми п. 5 ч. 1 ст. 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, через службову невідповідність).

Зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ вбачається, що підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Як вбачається з тексту наказу ГУ Національної поліції у м. Києві № 11 від 15.12.2015, атестацію позивача проведено в порядку атестування усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей та їх підготовленості, що, на думку відповідача 1, не суперечить приписам ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VIII. Посилання на підстави для атестування поліцейських, передбачені ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII вказаний наказ не містить.

За змістом атестаційного листа від 05.01.2016 з висновками апеляційної атестаційної комісії від 18.01.2016, атестація позивача проводилася за відсутності посилання на будь-яку з підстав проведення атестації поліцейського, які визначені у ч. 2 ст. 57 Закону №580-VIII.

Це, на думку суду, суперечить нормам чинного законодавства, оскільки приписи ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VIII не є самостійною підставою проведення атестування, натомість зазначену норму, що визначає мету проведення атестування, слід застосовувати виключно у системному взаємозв'язку з нормами ч. 2 ст. 57 цього Закону, в якій наведений вичерпний перелік підстав для проведення атестування, за відсутності яких проведення атестації є протиправним.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що мета атестування, закріплена у ч. 1 згаданої статті Закону України «Про Національну поліцію», не утворює самостійну підставу для проведення атестування, а Закон № 580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених ч. 2 статті 57 Закону № 580-VІІІ, суд вважає, що наявність у відповідача 1 правових підстав для включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та вчинення дій з організації проведення такої атестації в частиині, що стосується ОСОБА_1, спростовується нормативно та наявними матеріалами справи.

Надаючи правову оцінку рішенню (висновку) Атестаційної комісії № 8 ГУ Національної поліції у м. Києві від 05.01.2016 про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону № 580-VІІІ рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

За результатами узальнення судової практики оскарження рішень атестаційних комісій органів Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок не проходження ними атестації Вищий адміністративний суд України (лист від 29.09.2016) дійшов висновку, що положення ч. 4 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» необхідно розуміти таким чином, що у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів із підготовки та проведення атестування повинно бути зазначено: перелік імен поліцейських, які підлягають атестуванню, а також необхідність та підстави атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Як було встановлено судом під час озгляду справи, наказ ГУ Національної поліції у м. Києві № 11 від 15.12.2015 не містить ані переліку конкретних поліцейських, які підлягають атестуванню, ані підстав атестування щодо них.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України, а саме врегульований Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 № 1465, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890 (далі по тексту - Інструкція № 1465).

Дана Інструкція визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Пунктом другим розд. І Інструкції № 1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Згідно з приписами п. 1 розд. ІІ зазначеної Інструкції, створення атестаційних комісій, їх компетенція та повноваження вазначаються цією Інструкцією.

Відповідно до пп. 2 п. 2 та п. 3 розд. ІІ Інструкції № 1465, у Національній поліції України створюються атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких, затверджується наказом керівника відповідного органу, а голова комісії та секретар комісії визначаються керівником органу поліції за погодженням із Головою Національної поліції України, - за погодженням із Національною поліцією України.

Під час розгляду справи всупереч закріпленому у п.п. 2 та 3 розд. ІІ Інструкції № 1465 порядку створення атестаційних комісій органів поліції, відповідачі не підтвердили документально факт погодження персонального складу атестаційних комісій ГУ Національної поліції у м. Києві (в тому числі Атестаційної комісії № 8), затвердженого наказом ГУ Національної поліції у м. Києві № 11 від 15.12.2015, Головою Національної поліції України. А тому суд приходить до висновку, що затвердження персонального складу Атестацінйої комісії № 8 ГУ Національної поліції у м. Києві відбулося без погодження з Національною поліцією України, що, в свою чергу, є порушенням вказаних положень Інструкції №1465 та відповідно підставою для визнання такого складу комісії неповноважним та скасування рішень такої атестаційної комісії.

Порядок організації, підготовки та проведення атестування визначений розд. ІV Інструкції № 1465. Зокрема, згідно з п. 11 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п. 3 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом п. 7 - 9 розд. ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до п. 10, 11, 12 розд. ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 розд. ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до п. 16 розд. ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції № 1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить тестування, можуть ставитись питання.

Згідно з п. 20 - 23 розд. IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Пунктом 24 розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 28 розд. ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Судом встановлено, що протоколом засідання Атестаційної комісії № 8, датованим 04.01.2016 за № 16.00000060, затверджений перелік осіб, які 05.01.2016 мають проходити співбесіду з вказаною атестаційною комісією, в т.ч. позивач.

05.01.2016 за результатами розгляду наданих матеріалів та проведеної співбесіди Атестаційною комісією № 8 було прийнято рішення (висновок) про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та надані рекомендації по звільненню останнього зі служби в поліції через службову невідповідність, що зафіксовано в наявній у справі копії атестаційного листа.

На думку суду, оскільки дане негативне рішення Атестаційної комісії № 8 в силу положень п. 28 розд. ІV Інструкції № 1465 тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Дослідивши текст атестаційного лист суд встановив, шо останній не містить негативної інформації стосовно позивача. Зокрема, ОСОБА_1 начальником відділу Дніпровсього управління поліції ОСОБА_11 надана позитивна службова характеристика, та наявний висновок першого заступника начальника Дніпровсього управління поліції ОСОБА_12 про відповідність поліцейського займаній посаді). За результатами проведеного тестування поліцейського ОСОБА_1 набрав 31 і 29 балів, що в межах прохідного рівня (по 25 балів за кожен з тестів). За результатми складання підсумкових заліків (функціональна, вогнева та фізична підготовка) отримав загальну оцінку «задовільно». Відомості про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення за період проходження служби в поліції відсутні.

Разом з тим, відповідно до наданого представником відповідача 1 протоколу засідання Атестаційної комісії № 8, датованого 05.01.2016 ОП№ 15.00000060.14662, суд встановив, що предметом дослідження атестаційної комісії, окрім атестаційного листа, були також інші документи: декларація про доходи, послужний список (форма 1), інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», інформація з відкритих джерел (без ідентифікації таких матеріалів).

До матеріалів справи представником відповідача 1 були надані копії атестаційного листа, інформаційної довідки, висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», декларації ОСОБА_1 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, послужного списку ОСОБА_1 (особистий номер М-126729) та роздруківок текстів скарг громадян на ОСОБА_1, що ідентифікуються відповідачем 1 як, такі, що надійшли на сайт органу поліції та були розміщені в мережі Інтернет.

Проаналізувавши зміст вказаних документів суд встановив, що деякі з них, а саме: послужний список (у пункті, де наведені відомості про накладені та зняті з позивача дисциплінарні стягнення за час служби в органах міліції у період з листопада 2008 року по лютий 2015 року, всього у кількості 15 дисциплінарних стягнень, в тому числі у вигляді зауважень, доган, суворих доган та попередження про неповну посадову відповідність) та скарга громадянки ОСОБА_4 на дії працівника міліції ОСОБА_1 у зв'язку з вчинення протипраних дій та відмови у порушенні кримінальної справи за фактом побиття ОСОБА_13 в травні 2012 року (в судовому засіданні 30.06.2016 ОСОБА_4, в якості свідка, підтвердила факт подання скарги на дії та рішення ОСОБА_1 під час проведення останнім дослідчих перевірок за зверненнями ОСОБА_4 і ОСОБА_13 за фактом побиття останньої) характеризують позивача з негативної сторони.

Інші «матеріали з відкритих джерел» (роздруківки текстів скарг), які відповідно до усних та письмових пояснень представника 1 були предметом розгляду Атестаційної комісії № 8, суд визнає неналежними доказами, оскільки такі матеріали неможливо ідентифікувати за конкретними скаржниками, джерелом їх розміщення, а також з тих підстав, що їх достовірність не встановлена та не підтверджена жодними документальними доказами та висновками компетентних органів.

Крім того, зі змісту додатку до протоколу від 05.01.2016 ОП№ 15.00000060.14662 - аргументації Атестаційної комісії № 8 в м. Києві про результати співбесіди з майором поліції ОСОБА_1, старший інспектор відділу поліції № 2 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві вбачається, що визначальною обставиною для формування Атестаційною комісією висновку про невідповідність позивача займаній посаді стали результати проведеної 05.01.2016 з ОСОБА_1 співбесіди. Як зазначено в тексті Аргументації, під час проведення співбесіди ОСОБА_1 виявив повне незнання нормативної бази, яка регламентує діяльність дільничних інспекторів, законодавства щодо розгляду звернень громадян (забув назву Закону України «Про звернення громадян», з першого разу не згадав, де реєструються в органі Національної поліції заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення) та не зміг надати пояснення щодо порядку оформлення адміністративних матеріалів, які оформлюються в порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто, в ході проведення атестації позивача Атестаційною комісією № 8 встановлено наявність матеріалів, що містять суперечливі дані щодо рівня теоретичних знань та професійних якостей позивача під час служби в органах МВС та Національної поліції, при цьому перевага була надана тим, що характеризували ОСОБА_1 негативно. Такий підхід відповідача 2 до оцінювання матеріалів атестації (які підтверджені матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_4.) не суперечить чинному законодавству, згідно якого атестаційним комісіям надана можливість самостійно оцінювати відомості в межах, передбачених наведеними критеріями, і приймати рішення, керуючись виключно власними переконаннями щодо можливості проходження певною особою подальшої служби.

Між тим, в силу норми ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході судового розгляду судом встановлені факти незаконного призначення та проведення відповідачами (зокрема, Атестаційною комісією № 8, легітимність створення якої матераліами справи не підтверджується) атестації позивача на підставі ч. 1 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Також, суд зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» від 12.01.2012 № 4312-VI атестуванню не підлягають, зокрема, працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положення вказаної статті Закону України «Про професійний розвиток працівників» є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, не суперечать положенням Закону № 580-VІІІ (норми останнього не визначають категорії працівників, які не підлягають атестації), а тому відповідно поширюються на відносини з атестування поліцейських.

Наявні матеріали справи свідчать, що на момент проведення атестації ОСОБА_1 працював на посаді старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві менше одного року, а тому в силу норми ч. 1 ст. 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» не підлягав атестуванню до завершення річного терміну перебування на посаді в органі поліції.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку, що рішення (висновок) Атестаційної комісії № 8 ГУ Національної поліції у м. Києві від 05.01.2016 про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом від 05.01.2015 ОП№ 15.00000060.14662 та зафіксоване в атестаційному листі, не ґрунтується на вимогах Законів «Про Національну поліцію» та «Про професійний розвиток працівників» і положеннях Інструкції № 1465, а тому, на думку суду, є протиправним і як наслідок підлягає скасуванню.

Стосовно правомірності позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 02.02.2016 № 80 о/с в частині звільнення його з поліції через службову невідповідність на підставі атестаційного листа від 05.01.2016 з висновком апеляційної атестаційної комісії від 18.01.2016 суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Оскільки єдиною підставою для видання ГУ Національної поліції у м. Києві наказу від 02.02.2016 № 80 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, слугували рішення Атестаційної комісії № 8 ГУ Національної поліції у м. Києві від 05.01.2016, які за наведеними вище по тексту судового рішення висновками суду являється незаконним, суд вважає, що у даному випадку повний захист прав позивача є неможливим без визнання такого наказу протиправним та його скасування в частині, що стосується позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУ Національної поліції у м. Києві 02.02.2016 № 80 о/с також підлягають задоволенню.

Стосовно правомірності решти заявлених позивачем вимог суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві з дати його звільнення, тобто з 02.02.2016.

При цьому суд керується позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 (№ рішення у ЄДРСР 41602330), відповідно до якої у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі по тексту - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» кількість робочих днів в у 2016 році становила: у січні - 19, у лютому - 21, у березні - 22; у квітні - 21, у травні - 19, у червні - 20, у липні - 21, у серпні - 22, у вересні - 22, у жовтні - 20, у листопаді - 22, у грудні - 22 (загалом 251 день), та в 2017 році: у січні 2017 року - 20, у лютому 2017 року - 20, у березні 2017 року - 22, у квітні 2017 року - 19.

Вимушений прогул позивача з 03.02.2016 (наступний день за днем звільнення) по 26.04.2017 (дата ухвалення судом рішення) становить: 309 днів (19+22+21+19+20+21+22+22+20+22+22+20+20+22+17=309).

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно п.п. 5 і 8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Відомості про щодо середньоденної та середньомісячної заробітної плати позивача відповідач 1 до суду не подав. Водночас, згідно довідки ГУ Національтної поліції у м. Києві від 07.04.2016 № 1496 про доходи ОСОБА_14, за останні 2 календарні місяці роботи (грудень 2015 року та січень 2016 року) середньомісячна зарплата позивача становить 11 500 грн. .

Відповідно середньоденна заробітна плата визначається наступним чином: 11 500 грн. / 42 робочих дні сукупно за грудень 2015 року та січень 2016 року = 273,81 грн.

Враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу складає 309 днів, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 84 607,29 грн., який підлягає стягненню на його користь з Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак постанова суду в частині поновлення позивача на посаді старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві з 02.02.2016 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не було доведено суду правомірність оскаржуваних дій та рішень (висновку, наказу).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії ГУ Національної поліції у м. Києві щодо проведення атестації позивача, визнання протиправними та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії № 8 від 05.01.2016 і наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 02.02.2016 № 80 о/с в частині, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині, та про відмову в решті позову.

Крім того, враховуючи протиправність процедури атестації позивача та відсутність окремо оформленого рішення відповідача 1 про включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню на підставі наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 11 від 15.12.2015, суд керуючись нормами ч. 2 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, шляхом визнання протиправними дій ГУ Національної поліції у м. Києві щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Частиною 3 ст. 94 КАС України визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 158-163, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 8 Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність займаній посаді, яке оформлене протоколом засідання цієї ж комісії від 05.01.2015 ОП№ 15.00000060.14662.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню на підставі наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 11 від 15.12.2015.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо проведення атестації ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 02.02.2016 №80 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 (М-126729), старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції, зі служби в поліції за статтею 77 ч. 1 п. 5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 84 607,29 грн.

Допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу поліції № 2 Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 8214,30 грн.

В решті позову відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1653,63 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов