Справа № 640/103/17
Суддя: Шаренко С. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/103/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі Школі В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Харкові Дапертаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Харкові Дапертаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу 24.12.2016 року в місті Харкові по вул. Кільцева дорога, в районі будинку 7Б; скасувати постанову серії АР № 104450 від 24.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Харкові Дапертаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3, відносно ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що 24.12.2016 року в м. Харкові по вул. Кільцева дорога, в районі будинку 7 Б, було винесено постанову АР № 104450 від 24.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_2, керував транспортним засобом марки SKODA OKTAVIA державний номерний знак JGN 359, із забрудненим номерним знаком та не надав документи, та не надав посвідчення водія.

Дана постанова, на думку позивача, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що відповідачем незаконно було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав поданий адміністративний позов, просив вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_2, вказуючи, що оскаржувана постанова винесена законно та обґрунтовано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови, 24.12.2016 року в м. Харкові по вул. Кільцева дорога, в районі будинку 7 Б, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи транспортним засобом марки SKODA OKTAVIA державний номерний знак JGN 359 з забрудненим номерним знаком, не надав водійського посвідчення, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. На ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Диспозиція ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до тлумачення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Разом з тим, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 КУпАП зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Однак, рішення Конституційного Суду є обовязковими для виконання, в тому числі органом законодавчої влади, та мають вищу юридичну силу. Той факт, що органом законодавчої влади до норм КУпАП внесені зміни, що суперечать рішенню Конституційного суду України, є порушенням положень Конституції України, та не враховуються судом при прийнятті цього рішення.

Судом встановлено, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідачем була винесена відразу ж безпосередньо на місці, тобто, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП, в тому числі користуватися кваліфікованою юридичною допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Крім того, відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Приписами ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, остання була винесена у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Таким чином, відповідачем було порушено дані приписи.

Крім того, Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за №1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 9 Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів, що на виконання положень ст. 280 КУпАП та п. 9 Інструкції позивачу були розяснені його права та обовязки і зясовані інші обставини, що могли мати значення для вирішення справи.

Також відповідачем взагалі не надано ніяких доказів на обґрунтування своїх заперечень, більш того відеозапис події знищений.

Таким чином, судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить обставин, які б доказували порушення ПДР позивачем, постанова не містить опис обставин, які підтверджують наявність події скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, інспектор роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Харкові Дапертаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 невірно встановила прізвище особи, щодо якої винесена постанова про адміністративне правопорушення, так у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено прізвище правопорушника ОСОБА_6, замість вірного - ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що постанова серії АР № 104450 від 24.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, про звернення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП є протиправною, та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 11, 94, 99, 159, 160-163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Харкові Дапертаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 104450 від 24.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Харкові Дапертаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3, відносно ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправною.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 104450 від 24.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Харкові Дапертаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3, відносно ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

Суддя - Шаренко С.Л.