Справа № 2-а-1658/09/1512
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2010-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-1658/09/1512

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання незаконною відмови у виплаті щрмісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, зобовязання здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про поновлення строку звернення до суду, визнання відмови виплатити соціальну допомогу безпідставною, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2007 року по грудень місяць 2008 року включно суму 2601 грн. 30 коп.

В обґрунтування позову зазначалося, що ОСОБА_4 являється пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2009 року визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Одеси щодо відмови ОСОБА_4 у здійсненні виплати у повному обсязі підвищення до пенсії як дитині війни в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та у здійсненні доплати до підвищення до пенсії як дитині війни з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_4 у розмірі 30 % мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р. 123 грн.коп. на місяць, за період з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. 124 грн. 53 коп. на місяць.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_4 у розмірі 30 % мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 22.05.2008 р. по 30.06.2008 р. 144 грн. 30 коп. на місяць, з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р. 144 грн. 60 коп. на місяць, з 01.10.2008 р. по 31.12.2008 р. 149 грн. 40 коп. на місяць.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання підвищення до пенсії як дитині війни в період з 01.01.2007 р. по 08.07.2007 р., з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р., зобовязання здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2007 р. по 08.07.2007 р., з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р. відмовити.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», останнім, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року позивач має право на підвищення мінімальної пенсії за віком на 30 %.

Такі виплати позивачу у 2007 році відповідачем не проводились, а в 2008 році було нараховано 10% від прожиткового мінімуму.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції при винесенні рішення допустив порушення норм процесуального права, а саме.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріпленні в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік було зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо такого зупинення дії статті 6 Закону.

Відповідно, при вирішенні справи та задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача провести виплату підвищення до пенсії позивачуза 2007 рік, судом першої інстанції було враховано з якого періоду (дати) зупинення дії статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»відновлено та визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним), у 2007 році з 09 липня 2007 року з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Подібні до 2007 року відносини склалися і в 2008 році, оскільки зміни до статті 6 Закону, що внесені пунктом 41 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Отже, позивачка відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на підвищення пенсії за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визнав право позивачки на підвищення пенсії за 2007 та 2008 роки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року та рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, однак при розгляді справи та винесені постанови не врахував строки звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом 20 квітня 2009 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Доводи щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому Кодексом.

За таких підстав колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 20 квітня 2008 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.

Доводи апеляційної скарги про те, що поняття «Мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсії, що призначається лише за цим Законом і не стосується «Дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів вважає безпідставними.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, колегія суддів вважає, що адміністративний суд може лише визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними та покласти обовязок на відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік, і не є уповноваженим органом проводити розрахунок суми заборгованості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 196, ст. 197, ст. 198, ст. 201, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити частково.

Змінити постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2009 року, виклавши її резолютивну частину у наступній редакції.

«Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково. Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Одеси нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_4 державну соціальну допомогу у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити».

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2009 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції в встановлені законом порядок та строки.

Головуючий: Шеметенко Л.П

Судді: Запорожан Д.В.

ОСОБА_3