Справа № 826/3700/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2017 року № 826/3700/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації,

третя особа Головне управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації,

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачем було безпідставно відмовлено у видачі посвідчення "інвалід війни", оскільки позивачем були надані всі необхідні документи, в тому числі, які підтверджують його участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони.

Відповідач по суті заявлених позовних вимог просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не підтверджено належним документом участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони.

Судом розглянуто справу у порядку письмового провадження згідно статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Листом від 12.02.2016 № 34-291 управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило позивача про відсутність підстав для надання йому статусу інваліда війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі посвідчення, оскільки не надано документального підтвердження факту залучення ОСОБА_1 до складу формувань цивільної оборони під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач вважаючи протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови у наданні йому статусу інваліда війни та у видачі відповідного свідоцтва, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Статтею 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що останній спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

У відповідності до статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

В той же час, пунктом 9 частини другої статті7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, зокрема, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З аналізу зазначеної норми слідує, що обов'язковими умовами за якими особу можна віднести до інвалідів війни, згідно з пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90, формування цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про Цивільну оборону України" силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про Цивільну оборону України" невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 12 Закону України Закону України "Про Цивільну оборону України" для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

У ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь формування, що створювалися в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялися у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в АТП "Укрголоввторресурси" (яке було перейменоване в Держпостач УРСР АТП Київське міжобласне Київвторресурси) водієм І класу, відповідно до наказу № 26 від 11.03.1984.

Згідно до розпорядження штабу Держснабу УРСР по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 29.04.1986 позивач був направлений у відрядження в м. Чорнобиль для проведення робіт, пов'язаних із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 05.05.1986 на підставі наказу по автопідприємству № 76 від 30.04.1986 "Про організацію роботи АТП в зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС начальника відділу експлуатації АТП та начальників автоколон зобов'язано вести щоденний облік водіїв автомобілів, які за розпорядженням штабу цивільної оборони Держпостачу УРСР повинні забезпечувати термінове перевезення вантажів у зону ЧАЕС, де позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування цивільної оборони в м. Чорнобиль, що підтверджується випискою із трудової книжки.

Також позивачем долучено до матеріалів справи, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії І, що підтверджується посвідченням серїі НОМЕР_1 від 26.06.1991 та посвідченням серії НОМЕР_2 від 17.01.2001 та вкладкою НОМЕР_3 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.01.2001.

В той же час, в матеріалах справи наявна довідка МСЕК № 000225 від 11.01.2001 та експортний висновок № 18 від 28.11.2000, які свідчать про те, що позивач є інвалідом ІІ групи та має захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність маршрутного листа від 05.05.1986,наказ № 76 від 30.04.1986, розпорядження № 6 від 05.06.1986, наявність відповідних записів у трудовій книжці та наявність довідки про встановлення ІІ групи захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, суд дійшов висновку про підтвердження факту участі позивача у складі формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається із матеріалів, позивачем визначено наступні позовні вимоги - визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни, у зв'язку із захворюваннями отриманими на роботах при ліквідації аварії на ЧАЕС, зобов'язання відповідача встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення, однак позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав та інтересів, оскільки вимога про видачу посвідчення є передчасною, так як їй передує факт встановлення статусу "інваліда війни".

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, а саме зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни, у зв'язку із захворюваннями отриманими на роботах при ліквідації аварії на ЧАЕС.

3. Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни з урахуванням висновків суду.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Я.І. Добрянська