Справа № 638/6634/17
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №638/6634/17
Провадження №2-а/638/447/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі Вільховик С.О.,

за участю перекладача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 Коза-Корпеша про примусове видворення іноземця з України та про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

в с т а н о в и в:

Харківській прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3, в якому просив: на підставі п. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусово видворити з України громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримати на строк шість місяців з метою забезпечення примусового видворення громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні; на підставі ч. 2 п. 5 ст. 256 КАС України звернути постанову до негайного виконання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.2017 р. відповідач був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Держприкордонслужби України на напрямку н.п. Грани (Україна) - н.п. Красний Хутір (РФ) на відстані 10 метрів від лінії державного кордону за спробу незаконного перетинання державного кордону.

В подальшому відповідач був затриманий в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи.

Позивач вказує, що в ході зясування обставин правопорушення встановлено, що відповідач потрапив до України з Казахстану в 2013 р., документи, що посвідчують особу, він загубив під час перебування в Україні та весь час проживав в Україні без відповідних документів; постійного місця проживання не має; відсутні відомості щодо перетинання державного кордону відповідачем за наявними базами даних Держприкордонслужби України, тому можна припустити, що відповідач потрапив на територію України в 2013 р. незаконно, поза пунктами пропуску без проходження встановлених видів державного контролю та реєстрації паспортних документів на території України.

Позивач зазначає, що з пояснень відповідача встановлено, що він мав на меті потрапити на територію Російської Федерації та подальшим транзитним проїздом до Казахстану; перетнути кордон встановленим порядком відповідач не мав можливості в звязку із вище викладеними обставинами.

Про затримання Відповідача повідомлено Посольство ОСОБА_2 Казахстан в м. Києві, Консульську службу Міністерство закордонних справ України, відділ Українського бюро Інтерполу в Харківській області.

Від Консула Казахстану отримано інформацію по телефону, що відповідача розшукують родичі на території Казахстану, він зник близько чотирьох років тому.

Позивач вказує, що вивчаючи матеріали справи відповідача можна дійти висновку, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг встановленим порядком, як це передбачено законодавством, звернутися до Посольства Казахстану в Україні, державних органів влади України, до обовязків яких входить робота з іноземцями, та інших неурядових міжнародних установ в Україні, у тому числі до Представництва ООН або МОМ в Україні, особи-поручителя, коштів на перебування в Україні та місця проживання не має. Але знаючи про можливість законно перетнути державний кордон та повернутися на Батьківщину, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб. Знаючи, що під час досягнення своєї мети він, нехтуючи встановленим законодавством, умисно йде на вчинення правопорушення. Будь-які документи, які дають право на законних підставах перебувати на території України, у відповідача відсутні.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №336773 від 25.04.2017 р. вбачається, що 25.04.2017 р. громадянин ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Держприкордонслужби України на напрямку н.п. Грани (Україна) - н.п. Красний Хутір (РФ) на відстані 10 метрів від лінії державного кордону за спробу незаконного перетинання державного кордону. Своїми діями порушив ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В подальшому відповідач був затриманий в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 25.04.2017 р.

З копії письмових пояснень відповідача, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що він намагався незаконно перетнути кордон з метою потрапити до Російської Федерації, а потім, через Російську Федерацію, до Казахстану. Він правне потрапити на батьківщину, однак документи у нього вкради в 2014 р., і потрапити на батьківщину законним шляхом він не міг. 25.04.2017 р. він зробив спробу проникнути до Російської Федерації, однак був затриманий українськими прикордонниками.

Громадянин ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 на території України перебуває незаконно, необхідних документів, постійного місця проживання та законного джерела існування, близьких родичів, власності, коштів на території України не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно до ч. 3 ст. 3 розділу 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної в установленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 ст. 16 розділу II зазначеного вище Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач може ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 р. № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно ст. 183-7 КАС України, позовні заяви іноземців чи осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців чи осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців чи осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 та затримання його з метою ідентифікації є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та статями 11,70,71,86,160-163,183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 Коза-Корпеша про примусове видворення іноземця з України та про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 Коза-Корпеша, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України до країни походження.

Затримати на строк шість місяців з метою забезпечення примусового видворення громадянина ОСОБА_2 Казахстан ОСОБА_3 Коза-Корпеша, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Шестак О.І.