Справа № 818/551/14-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Київ К/800/41098/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Сумської митниці Міндоходів на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Міндоходів, в якому просило:

- скасувати рішення відповідача від 09.12.2013 року № 805130000/2013/000201/1 про коригування митної вартості товарів;

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" було задоволено. Скасовано рішення Сумської митниці Міндоходів від 09.12.2013 року № 805130000/2013/000201/1про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014 року апеляційну скаргу Сумської митниці Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі Сумської митниці Міндоходів, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Публічним акціонерним товариством "Сумихімпром" подано заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просить залишити касаційну скаргу Сумської митниці Міндоходів без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Сумської митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.11.2013 року між ПАТ «Сумихімпром» (покупець) та ВАТ «Міндобрива» (постачальник) укладено контракт №ВЕ-1999-13, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити аміак рідкий технічний марки А (ГОСТ 6221-90), на умовах поставки СРТ - станція Баси Південної залізниці, Україна, код ст.445607, код підприємства 1673.

Відповідно до пункту 1.2 Контракту, періодом поставки товару сторони визначили листопад-грудень 2013 року.

Згідно із пунктом 1.3 Контракту, ціна за 1 тону метричну Товару склала 415 доларів США .

08.11.2013 року постачальником на адресу покупця виставлено рахунок №ЕХР-04 на оплату 1618,69 тон метричних аміаку на суму 671756,35 доларів США.

11.11.2013 року постачальником на адресу покупця відвантажено 1618690 кг аміаку, доказом чого є залізничні накладні від 11.11.2013 року.

Відповідно до платіжного доручення від 27.11.2013 року № 632, ПАТ «Сумихімпром» сплатило рахунок виставлений постачальником у сумі 671756,35 доларів США.

З метою митного оформлення 28.11.2013 року позивачем подана митна декларація (М Д) №805130000/2013/015171, згідно якої до декларування заявлено аміак безводний рідкий технічний марки А (ГОСТ 6221-90), вагою 1618690 кг, вартістю 5369348,51 грн. (при курсі долара США 7,993).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, позивач визначив митну вартість товару за методом 1, тобто за ціною договору щодо товару, який імпортується (415 доларів США за 1 метричну тону).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, відповідачем 09.12.2013 року прийнято рішення № 805130000/2013/000201/1 про коригування митної вартості товарів на рівні 495 доларів США за 1 тону метричну, та визначено митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів (а) та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № 805130000/2013/00211.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено що, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 2 статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як встановлено судами, декларантом для митного оформлення чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України до митного органу були надані наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами накладні УМВС;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 27.11.13 року та інвойс від 08.11.13 року ЕХР-04;

- зовнішньоекономічний контракт від 06.11.13 року ВЕ-1999-13;

- копія митної декларації країни відправлення від 11.11.13 року № 10104050/111113/0002177;

- інформація про позитивні результати санітарно- епідеміологічні екологічного контролю товару;

- інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару сертифікати про походження товару СТ-1.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з декларації митної вартості товарів від 28.11.2013 року вбачається, що митним органом без посилання на будь-які обставини та без зазначення причин витребувано у ПАТ «Сумихімпром» додаткові документи, а саме: рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг пов'язаних з виконанням умов договору; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, розрахунок ціни (калькуляцію).

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що документи, які витребовувалися митним органам, не відповідають підставам, зазначеним в рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки ні рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору, ні виписки з бухгалтерської документації, ні каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару, ні висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями про вартість товару або сировини, ні розрахунок ціни (калькуляція) не можуть спростувати або підтвердити факт невідповідності даних інвойсу та платіжного доручення, експортної та імпортної декларацій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за умовами контракту від 06.11.2013 року №ВЕ-1999-13 не передбачено отримання або надання комісійних чи посередницьких послуг.

Відповідно до умов контракту від 06.11.2013 року № ВЕ-1999-13 постачальник зобов'язується поставити аміак рідкий технічний марки А (ГОСТ 6221-90), на умовах поставки СРТ (в редакції правил Інкотермс - 2010), до станції «Баси» Південної залізниці, Україна, код ст.445607, код підприємства 1673.

Колегія суддів зауважує, що експортна ціна визначається двохстороннім контрактом між постачальником та закордонним покупцем і залежить виключно від умов і обсягу поставки, виду товару і кон'юнктури світового ринку, а тому жодних прейскурантів, каталогів, калькуляцій експортного ціноутворення ВАТ «Міндобрива» на аміак, що поставляється на експорт, не існує.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що ненадання витребуваних митним органом додаткових документів зумовлено об'єктивними причинами - відсутністю таких документів.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, згідно пункту 1.3 Контракту від 06.11.2013 року № ВЕ-1999-13 ціна за 1 тону метричну товару складає 415 доларів США.

Ціна на товар визначений в Контракті від 06.11.2013 року №ВЕ-1999-13 на час його поставки відповідала поточній коньюктурі ринку, що підтверджується висновком ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 06.12.2013 року №5604.

На виконання умов контракту постачальником було відвантажено товар та складено попередню експортну декларацію від 11.11.2013 року № 10104050/111113/0002177, в якій зазначено загальну його кількість 1650 тон метричних з урахуванням загальної кількості залізничних цистерн (42 шт.) та їх об'єму.

Фактично, постачальником на адресу покупця було відвантажено товару в загальній кількості 1618,69 тон метричних, що підтверджується залізничними накладними від 11.11.2013 р. (813 330 кг. + 263 380 кг. + 207 070 кг. + 40 930 кг. + 239 980 кг.). Саме на фактичну кількість відвантаженого товару постачальником виставлено покупцеві рахунок на оплату від 08.11.2013 року № ЕХР-04.

Отриманий товар в кількості 1618,69 тон. метричних сплачений ПАТ «Сумихімпром» у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 27.11.2013 року № 632 на суму 671756,35 доларів США (1 618,69 тон. х 415 доларів США).

До декларування підприємством було заявлено саме аміак безводний рідкий технічний марки А (ГОСТ 6221-90), вагою 1618,69 тон метричних, митною вартістю 5369348,51 грн., яка була визначена за 1 методом (1618,69 х 415 доларів США х 7,993 курс долара), що підтверджується митною декларацією від 28.11.2013 року №805130000/2013/015171.

Вірними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що первинні документи, надані ПАТ «Сумихімпром» до декларування, не містять розбіжностей, які впливають на визначення митної вартості товару, або роблять неможливим її визначення за основним методом.

Колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ «Сумихімпром» задекларовано саме той товар, який визначено контрактом від 06.11.2013 року № ВЕ-1999-13, в кількості та за ціною, які підтверджуються первинними документами.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 64 Митного Кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо неправомірності відмови митного органу у визнанні задекларованої позивачем за основним методом митної вартості товару та визначенні митної вартості за другорядним методом, та як наслідок обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сумської митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз