Справа № 303/1829/17
Суддя: Монич В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/1829/17
2-а/303/132/17 ряд.стат. звіту №87
ПОСТАНОВА
26 квітня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі : головуючого-судді Монич В.О.
при секретарі Глеба Е.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, згідно якого просила визнати дії Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо не зарахування їй страхового стажу і заробітку для обчислення розміру пенсії період військової служби за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 за період з 01.01.2007 року по 12.12.2013 рік протиправними, а також зобовязати Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати їй страховий стаж і заробіток для обчислення розміру пенсії період військової служби за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 та внести відповідні відомості про страховий стаж до персоніфікованого обліку за період роботи з 01.01.2007 по 12.12.2013 рік.
Позов мотивує тим, що відповідач безпідставно відмовив їй у зарахуванні періоду стажу військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період роботи з 01.01.2007 по 12.12.2013 року обгрунтовуючи тим, що станом на 31.12.2015 року її стаж становить лише 23 роки 3 місяці 14 днів, з них спеціального стажу роботи 19 років 5 місяців та 14 днів. Тобто до загального та спеціального стажу її роботи не зараховано період її військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за вищевказаний період. Не погоджуючись із такими висновками, 02.02.2017 року також звернулася за розясненнями до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, де 07.03.2017 року отримала відповідь про те, що право на пенсію вона набула, однак у звязку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку ПФУ інформації про її страховий стаж і заробіток за 2007-2010 роки в період військової служби за контраком, підстави для врахування їй періоду стажу у військовій частині НОМЕР_1 за період роботи з 01.01.2007 по 12.12.2013 року є відсутніми. З вищевказаним не згідна, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, або відповідно до Порядку підтвердження наявного трудогово стажу для призначення пенсій за відсутності трдової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відмості про періоди роботи. За час проходження служби була застрахованою особою, з її грошового забезпечення щомісячно, починаючи з 01.01.2007 року військовою частиною утримувались страховий внесок на загальнообовязкове пенсійне страхування у встановленому законом розмірі та своєчасно перераховувались до органів Пенсійного фонду. Також, щомісячно страхувальником подавались відповідні звіти та всі розрахункові платежі були сплачені страхувальником.
Оскільки відділ персоніфікованого обліку відповідача приймав подані звіти без індивідуальних відомостей про застраховану особу, її не можна позбавляти права на отримання пенсії за вислугу років, оскільки її загальний тружовий стаж складає понад 30 років, з яких понад 26 років спеціального стажу. На підставі вищенаведеного, позивач змушена була звернутися до суду із вищевкзаанипм позовом.
Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.
Представник відповідача подав до суду заперечення, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову позивача з підстав того, що відповідно до Порядку обчислення та сплати сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, не сплачених у період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року щодо осіб, які не набули (не набудуть) право на пенсію за вислугу років згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та осіб, звільнених з військової служби, які виявили бажання отримати пенсію в порядку і на умовах, передбачених ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою КМУ від 08.09.2004 року №1185, інформація про періоди проходження служби та одержані доходи вноситься до системи персоніфікованого обліку відповідним управлінням на підставі довідок про нараховані суми грошового забезпечення, виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами зазначеними у п. 9 Порядку.
Згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №857-V від 03.04.2007 року статтю 11 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування було доповнено п. 17 (військовослужбовці (крім військовослужбовців строкої служби), особи рядового і начальницького складу).
Оскільки, п. 6 ст. 21 вищевказного Закону, не визначено страхувальників для затрахованих осіб, визначених п. 17 ст. 11 цього Закону, то до внесення змін у законодавство звітність до системи персоніфікованого обліку з 01.01.2007 року не подається.
Відповідно до поданих ОСОБА_1 документів до управління Фонду та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку відрахувань до Пенсійного фонду України військовою частиною НОМЕР_1 з 01.01.2007 ро 12.12.2013 року відносно позивача не має. Тобто за попередніми розрахунками, згідно представлених позивачем документів та за даними системи персоніфікованого обліку страховий стаж позивача станом на 31.12.2015 року становить лише 23 роки 3 місяці 14 дні, з них спеціального стажу роботи - 19 років 5 місяців 14 днів, що не дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України №911.
Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до слідуючого висновку.
Судом встановлено, що 17 лютого 2017 року, ОСОБА_1 отримала відмову від Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області у призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 8), яка мотивована тим, що за попередніми розрахунками, згідно представлених документів та за даними системи персоніфікованого обліку страховаий стаж ОСОБА_1 станом на 31.12.2015 року становить 23 років 3 місяці 14 дні, з них спеціального стажцу роботи 19 років 5 місяців та 14 днів.
Як свічить дані ксерокопії трудової книжки від 04.09.1987 року, НОМЕР_2 , з 31.10.2005 року по 12.12.2013 року ОСОБА_1 проходила службу в Збройних Силах України, військова частина НОМЕР_1 на посаді медичної сестри (а.с. 12-14).
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV, Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За п. 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV17) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.
Поряд з цим, у п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, - для осіб, зазначених у пунктах 7 - 9, 12 - 14, 17 і 18 статті 11 цього Закону.
Таким чином судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем за контрактом та підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Статтею 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині перші статті 12 цього Закону.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI.
Відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-10, 12-15, 18 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками - роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу. Форми документів, порядок та строки їх подання встановлюються правлінням Пенсійного фонд.
Відповідно до п. 7 ч.1 ст.64 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" територіальні органи пенсійного фонду мають право стягнути з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.
Крім того, частиною 3 статті 20 цього Закону визначено, що обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством, у разі:ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків; неведення страхувальником бухгалтерського обліку чи відсутності в нього відповідних первинних документів; якщо сума страхових внесків, нарахована страхувальником, не підтверджується документами.
Обчислення територіальними органами Пенсійного фонду сум страхових внесків за минулі періоди провадиться виходячи з розміру страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини 10 зазначеної вище статті, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 названого Порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як було зазначено вище, що позивач в період з 01.01.2007 по 12.12.2013 проходила військову службу за контрактом, а відтак трудова книжка щодо такої категорії осіб не заводиться. Разом з тим судом встановлено наступне.
Як свідчить дані листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 07.03.2017 №42/Г-99-05, позивач набула право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. е статі 55 ЗУ Про пенсійне забезпечення, при цьому оскільки в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відсутня інформація про страховий стаж позивача і заробіток за 2007-2010 роки в період військової служби за контрактом, то відсутні підстави для врахування цього періоду до стажу, а відповідно і заробітку для обчислення розміру ОСОБА_1 пенсії, що призведе до зменшення розміру пенсії. (а.с. 9).
Згідно з даними довідки про особливий характер роботи, який дає право на пенсію за вислугу років від 11 листопада 2016 року №1130, ОСОБА_1 була прийнята на роботу у військову частину НОМЕР_1 (в./ч. НОМЕР_3 ) (наказ №161 від 07.08.1989 р.) на посаду медичної сестри терапевтичного відділення. 31.10.2005 року звільнена з роботи у звязку із призовом на військову службу за контрактом, п. 3 ст. 36 КЗпП України (наказ №204 від 31.10.2005 року). Повторно прийнята на посаду медичної сестри терапевтичного відділення (з палатами для неврологічних хворих) з 13.12.2013 року (наказ №239 від 13.12.2013 року). З 02.01.2015 року переведена на посаду медичної сестри терапетпевтичного відділення (наказ №1 від 02.01.2015 року) продовжує працювати на займаній посаді до теперішнього часу (а.с. 10).
Відповідно до Архівного витягу від 09.11.2016 №179-2/1591, з 07.08.1989 року ОСОБА_1 прийнята на роботу у терапевтичне відділення медичною сестрою на час відпустки по догляду за дитиною до виходу на роботу. (а.с. 11).
Як передбачено ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Зазначене свідчить, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії, за обставин, коли встановлено факт роботи особи, що звернулась за призначенням пенсії.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З врахуванням вищенаведеного та враховуючи те, що судом встановлено наявність необхідного для призначення пенсії позивачу стажу, а також наявні в законодавстві прогалини, на що також вказав представник відповідача в поданому суду заперченні, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту порушених прав позивача, у зв`язку з чим слід визнати дії Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області при не зарахуванні ОСОБА_1 страхового стажу і заробітку для обчислення розміру пенсії період військової служби за контрактом у військоій військовій частині № НОМЕР_1 за період з 01.01.2007 року по 12.12.2013 року протиправними та зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 вищевказані стаж і заробіток із внесенням відповідних відомостей про страховий стаж до персоніфікованого обліку за період роботи з 01.01.2007 по 12.12.2013.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 17-19, 69-71, 128, 158-163, 167 КАС України, ст.ст. 11, 14, 24, 30, 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд, -
п о с т а н о в и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати дії Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо не зарахування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) страхового стажу і заробітку для обчислення розміру пенсії період військової служби за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 за період з 01.01.2007 року по 12.12.2013 роки протиправними.
Зобовязати Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) страховий стаж і заробіток для обчислення розміру пенсії період військової служби за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 та внести відповідні відомості про страховий стаж до персоніфікованого обліку за період роботи з 01.01.2007 року по 12.12.2013 рік.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення в Львівський апеляційний адміністративний суд через Мукачівський міськрайонний суд.
Головуючий В.О.Монич