Справа № 537/932/17
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/84/2017
Справа № 537/932/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., при секретарі Головньовій Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Кременчуці про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого прохав суд визнати дії інспектора 1-ї роти батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу від 01.03.2017 року за адресою вул. Гагаріна, буд. 28 м. Кременчук неправомірними; скасувати постанову серії АР № 816984 від 01.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову вказав, що 01.03.2017 року інспектор роти № 1 батальйону УПП м. Кременчук лейтенант поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 816984 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до постанови ОСОБА_1 на належному йому автомобілі НОМЕР_1 01.03.2017 року о 10 годині 10 хвилин на регульованому перехресті вул. Небесної Сотні та вул. Соборної повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив п. 16.2 ПДР України. З даною постановою він не згоден та вважає її такою, що винесена всупереч вимогам законодавства України, що регулюють відносини в сфері дорожнього руху, а саме не були зясовані всі обставини справи, які потрібні для всебічного розгляду справи, а також винесення постанови відбулося не за місцем заходження органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат за угодою ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Відповідач - інспектор роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчук лейтенант поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що з адміністративним позовом не згоден, оскільки, відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Згідно з п. п. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Тому, 01.03.2017 року ним, інспектором роти № 1 батальйону УПП у місті Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, винесено постанову серії АР № 816984 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Fiat Linea», д.н.з. НОМЕР_2 у м. Кременчуці на регульованому перехресті вул. Небесної Сотні та вул. Соборної повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив п. 16.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому вважає винесену постанова правомірною.

Представник Управління патрульної поліції у місті Кременчуці - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав до суду заперечення, відповідно до яких, вважає дії інспектора роти № 1 батальйону УПП у місті Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 правомірними та такими, що відповідають вимогам закон, а винесено постанову серії АР № 816984 правомірною.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

01.03.2017 року інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук лейтенантом поліції ОСОБА_5, було винесено постанову серії АР № 816984 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, 01.03.2017 року о 10 год. 10 хв. водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Fiat Linea», д.н.з. НОМЕР_2 у м. Кременчуці на регульованому перехресті вул. Небесної Сотні та вул. Соборної повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив п. 16.2 ПДР України.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 16.2 ПДР на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката,іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні при дослідженні відеозапису встановлено, що позивач ОСОБА_1 на регульованому перехресті здійснюючи маневр, а саме поворот ліворуч з вул. Небесної Сотні на вул. Соборну, на дозволяючий сигнал світлофора, надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину на яку він повертав, після чого позивач за відсутності перешкод продовжив рух. При цьому, пішоходи,які знаходились праворуч від транспортного засобу позивача, перебували на пішохідній доріжці, рухались по вул. Небесної Сотні в сторону вул. ОСОБА_6 і не ступали на проїзну частину дороги тобто не розпочинаючи рух. І тільки, коли транспортний засіб позивача, продовжуючи рух на перехресті вже перебував на самому пішохідному переході (на дорожній розмітці позначаючий пішохідний перехід), пішоходи ступили на проїзну частину дороги для її переходу, перебуваючи від транспортного засобу на відстані близько 3-х метрів. Транспортний засіб позивача закінчив маневр не створюючи будь-яких перешкод даним пішоходам для руху по «зебрі» і мали можливість перейти проїзну частину. Таким чином, в діях позивача відсутнє порушення п. 16.2 ПДР України і відповідно відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, що стосується вимоги позивача про визнання дії інспектора 1-ї роти батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу від 01.03.2017 року за адресою вул. Гагаріна, буд. 28 м. Кременчук неправомірними, суд зазначає, що частина 3 статті 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган посадова особа виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тобто, працівник поліції інспектор 1-ї роти батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу від 01.03.2017 року за адресою вул. Гагаріна, буд. 28 м. Кременчук дія відповідно до вимог чинного законодавства, а саме здійснив розгляд справи в межах адміністративно-територіальної юрисдикції Управління патрульної поліції у місті Кременчуці посадовою особою якого він є.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не надав доказів правомірності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову в тому числі про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Кременчуці про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.. 94 КАС України, оскільки спір вирішено на користь позивача, якого було звільнено від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, ст. ст. 251, 268, 276, 280, 287, 288 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Кременчуці про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 816984 від 01.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня її проголошення, з одночасним подання копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст постанови виготовлено 28.04.2017 року.