Справа № 464/1722/17
Суддя: Радченко Е. А.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1722/17
пр.№ 2-а/464/178/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.,

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання рішення протиправним, скасування рішення та про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Галицькому районі від 02.03.2017 року про відмову у перерахунку її пенсії, зобовязати УПФУ в Галицькому районі провести перерахунок її пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в розмірі 87% від заробітку, починаючи з 01.02.2017 року без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі із забезпеченням виплати такої пенсії в подальшому, без обмеження максимального розміру, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з грудня 2010 року їй призначена пенсія за віком як державному службовцю. Проте, під час призначення пенсії не було враховано суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. 27.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Галицькому районі із заявою про проведення перерахунку пенсії з доданням довідки, в якій зазначені вищезазначені виплати. Листом № К-168 від 02.03.2017 року в перерахунку пенсії було відмовлено. Такі дії пенсійного фонду ОСОБА_1 вважає незаконними.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що нарахування та виплата пенсії позивачці здійснюється з дотриманням вимог законодавства. Представник відповідача також посилався на те, що в грудні 2015 року набрав чинності Закон України, яким внесено зміни до Закону України «Про державну службу». Вказаним законом не передбачено проведення перерахунку пенсій держслужбовців. Крім того, представник відповідача зазначив, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати не входять до складу заробітної плати держслужбовця, тому не можуть бути враховані під час визначення розміру пенсії. Тому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивачка займала посаду в органах державної служби та звільнена у звязку з виходом на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Галицькому районі м. Львова та з 21.12.2010 року отримує пенсію за віком.

Під час нарахування пенсії відповідачем до заробітку для обчислення пенсії не було враховано сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди, на які нараховувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

27.02.2017 року позивачка звернулася до УПФУ в Галицькому районі м. Львова із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди, надавши відповідну довідку про складові заробітної плати, форма якої затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України 14.02.2011 року № 5-1.

Управління ПФУ в Галицькому районі м. Львова відмовило позивачці у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи свою відмову тим, що враховувати матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати в суму заробітної плати для обчислення пенсії немає підстав. При цьому, прийняте відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії було оформлено листом від 02.03.2017 року за № К-16.

Позивачка з таким рішенням відповідача не погоджується, тому звернулася до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби. При цьому застосуванню підлягає ст. 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 08.07.2015 року № 732/48/15-а.

Таким чином, при перерахунку пенсії державного службовця має враховуватись відсоток суми заробітної плати, який було визначено позивачці при призначенні пенсії, а саме 87%.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2, 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Щодо включення до заробітку, з якого визначалась пенсія державного службовця сум індексації заробітної плати, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 року (№21-97а13), від 04.03.2014 року (№ 21-3а14), від 16.09.2014 року (№21-314а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обовязковими для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України.

Довідкою про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про Державну службу», виданою 25.02.2017 року підтверджено, що на всі виплати включені в довідку (в тому числі і матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати) нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Позивачкою при зверненні до УПФУ із заявою про призначення пенсії подано довідку про складові заробітної плати за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, в якій не було відображено виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. В той же час, при зверненні із заявою про перерахунок пенсії позивачкою додано довідку із зазначенням вказаних вище виплат, а тому, на переконання суду, підстави для неврахування вищезазначених сум та для відмови у відмові в здійсненні перерахунку пенсії відсутні.

У ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо не включення спірних виплат при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, відмовляючи в перерахунку розміру пенсії, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивачки на отримання пенсії у належному розмірі, в звязку з чим таке право потребує судового захисту.

Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на те, що на теперішній час законодавством не передбачено можливості перерахунку пенсії державного службовця у разі підвищення заробітної плати. Дійсно, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни, зокрема, до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави такого перерахунку. Разом з тим, даний спір випливає з вимоги позивачки провести перерахунок призначеної пенсії не у звязку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, а у звязку з невраховуванням під час призначення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати. Таким чином, для застосування в даному випадку Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015 року, у суду немає підстав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки про визнання протиправним рішення про відмову в перерахунку пенсії та скасування цього рішення, а також про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням суми матеріальних допомог та індексації заробітної плати, грошової винагороди, на які нараховувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про належний спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача, суд вважає, що позовна вимога про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії без застосування обмежень максимального розміру пенсії та без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі є передчасними.

Так, відмова відповідача у здійсненні позивачці перерахунку пенсії була обґрунтована виключно відсутністю права на такий перерахунок, відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачки на підставі її звернення від 27.02.2017 року, не оцінював надану позивачкою довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена позивачці пенсія, та не обмежував оскаржуваним рішенням максимального розміру пенсії, яка має виплачуватися, або конкретним строком у часі.

Таким чином, для зобовязання відповідача не обмежувати максимальний розмір пенсії та без встановлення конкретного строку відсутні підстави, оскільки щодо цих вимог відповідач на час звернення позивачки до суду та розгляду справи ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав, та жодного рішення не виносив.

В протилежному випадку, задовольняючи такі вимоги, суд перебрав би на себе повноваження Управління Пенсійного фонду України щодо вчинення дій з перерахунку пенсії та фактично допустив би втручання в його дискреційні повноваження на етапі такого перерахунку.

Визначаючи період, з якого має мути проведено перерахунок пенсії, суд вважає, що вимога позивачки про проведення такого перерахунку з 01.02.2017 року не ґрунтується на законі.

Так, позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 27.02.2017 року, а тому, проведення перерахунку пенсії позивачу слід здійснювати із 27.02.2017 року.

Щодо вимог позивачки про зобовязання відповідача надалі здійснювати нарахування пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 162 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи в порядку адміністративного судочинства. Викладений в цій статті перелік є вичерпним та не передбачає такого повноваження як «вказати відповідачеві». Тобто, обраний позивачкою спосіб захисту не передбачений законом.

Крім того, згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову. При цьому суд вважає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право а позов виникає лише після порушення відповідачем права позивачки, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Тобто, дана вимога позивачки не може бути задоволена, оскільки стосується подій на майбутнє, за відсутності майбутнього факту порушення прав позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 48, 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 8, 9, 11, 14, 71, 99, 100, 104, 160-163, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання рішення протиправним, скасування рішення та про зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова К-16 від 02 березня 2017 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова, починаючи з 27 лютого 2017 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, як державного службовці відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній станом на момент призначення пенсії) в розмірі 87% від середньомісячної заробітної плати, з врахуванням до заробітку для обчислення пенсії суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, грошової допомоги, на які нараховувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування згідно із поданою довідкою про заробітну плату від 25 лютого 2017 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 25 квітня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлений 26 квітня 2017 року.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий