Справа № 348/9/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 рокуЛьвів№ 876/4290/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 27 лютого 2017 року у справі № 348/9/17 за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області (далі - управління), в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо незарахування їй до трудового стажу періоду роботи продавцем у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року, зобовязати відповідача зарахувати їй вказаний період роботи до трудового стажу, провести перерахунок (нарахувати, виплатити недоплачені суми пенсії) з 25 вересня 2014 року і виплачувати їй таку пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач протиправно не зарахував до її трудового стажу період роботи продавцем у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року, посилаючись на відсутність належних документів в підтвердження її роботи у вказаному кооперативі.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 27 лютого 2017 року вказаний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 до трудового стажу періоду роботи продавцем у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року, зобов'язано управління зарахувати їй до трудового стажу вказаний період роботи з 28 травня 2016 року, провести перерахунок її пенсії (нарахувати, виплатити недоплачені суми пенсії) та виплачувати таку пенсію в подальшому згідно з проведеним перерахунком. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, управління подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що період роботи ОСОБА_1 продавцем у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року правомірно не зараховано до її трудового стажу, оскільки в трудовій книжці не зазначено документа на підставі якого її звільнено з роботи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

На звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку її пенсії, листом управління від 28 листопада 2016 року № 331/А-15 їй повідомлено, що підстав для зарахування періоду роботи у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року до її трудового стажу немає, у зв'язку з тим, що в трудовій книжці не зазначено документа на підставі якого її звільнено з роботи. Крім цього у вказаному листі зазначено, що провести звірку про підтвердження стажу її роботи немає можливості, у звязку з відсутністю інформації про місцезнаходження кооперативу «ОСОБА_2 природи», у якому вона працювала.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо незарахування періоду роботи позивача у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року є неправомірними, оскільки факт її роботи у вказаному кооперативі підтверджується наявними у трудовій книжці записами та додатково поданими нею документами.

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як видно з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є правомірність дій відповідача щодо неврахування до трудового стажу позивача періоду її роботи у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року, оскільки у трудовій книжці не зазначено документа на підставі якого її звільнено з роботи.

В трудовій книжці, виданій на імя ОСОБА_1 наявні записи про її прийняття з 02 січня 1989 року на роботу продавцем у кооператив «ОСОБА_2 природи» та про її звільнення з вказаної роботи з 25 квітня 2000 року за власним бажанням.

Як підставу прийняття позивача на роботу утрудовій книжці у відповідній графі зазначено рішення зборів від 02 січня 1989 року. Водночас у вказаній графі не вказано документа на підставі якого її звільнено з роботи.

Окрім трудової книжки позивачем надано суду копію оформленої кооперативом «ОСОБА_2 природи» на її ім'я санітарної книжки з відповідними відмітками про допуск до роботи, копію квитанції про оплату ОСОБА_1 послуг оздоровчого центру при вказаному кооперативі від 25 лютого 1994 року та копію квитанції до прихідного касового ордера від 25 лютого 1995 року про надання ОСОБА_1 позики кооперативу, які підтверджують те, що вона працювала у цьому кооперативі.

Натомість посилання відповідача на те, що період роботи продавцем з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року у кооперативі «ОСОБА_2 природи» до трудового стажу ОСОБА_1 не підлягає зарахуванню, у зв'язку з тим, що у трудовій книжці не зазначено документа на підставі якого її звільнено з вказаного кооперативу є необґрунтованим, оскільки певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що управління неправомірно відмовило позивачу в зарахуванні періоду роботи у кооперативі «ОСОБА_2 природи» до її трудового стажу.

Разом з тим, суд не звернув увагу на те, що частина позовних вимог заявлена позивачем поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

В даному випадку позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права з моменту отримання пенсії, яка виплачується щомісячно.

До суду позивач звернулася лише 05 січня 2017 року, тобто після спливу строку звернення до суду щодо частини позовних вимог, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява подана до суду після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду позовну заяву в частині вимог про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період по 04 липня 2016 року.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача продовжувати здійснювати їй виплату пенсії в подальшому, то слід зазначити, що в даному випадку відсутнє порушене право ОСОБА_1, яке підлягає захисту в судовому порядку, а прогнозування його можливого порушення в майбутньому не належить до компетенції суду, відтак, відсутні підстави для задоволення цієї вимоги.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 27 лютого 2017 року у справі № 348/9/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов'язання Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 25 вересня 2014 року по 04 липня 2016 року - залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області щодо незарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи продавцем у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 02 січня 1989 року по 25 квітня 2000 року, зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області зарахувати вказаний період роботи до її трудового стажу та провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням періоду її роботи продавцем у кооперативі «ОСОБА_2 природи» з 05 липня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 28 квітня 2017 року.