Справа № 810/4125/16
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року № 810/4125/16

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Щавінського В.Р. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення №337 від 09.11.2016.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в листопаді 2016 року він отримав рішення головного інспектора будівельного нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_2 від 9.11.2016 року №337 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність обєкту до експлуатації», відповідно до якого скасовані реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт від 05.12.2014 № КС 67 та реєстрація декларації про готовність обєкта до експлуатації від 29.12.2014 року № КС 71.

Пояснив, що вказаним рішенням встановлено, що в с.Нові Петрівці Вишгородського району Київської області виконані будівельні роботи з будівництва чотирьохквартирного житлового будинку. Будинок запроектований та будується із відхиленням від затвердженої містобудівної документації, під час перевірки у позивача відсутні вихідні данні для проектування, дані інженерних вишукувань, проектна документація стадії Проект, відстань між збудованим будинком та сусіднім будинком складає 3,2м, чим порушено п.3.25* ДБН 360-92**, будівельні роботи з будівництва багатоквартирного будинку виконані на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без отримання вихідних даних для проектування, без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, що свідчить про недостовірність даних у деклараціях№ КС 67 та № КС 71. В спірному рішенні вказано, що вище вказана інформація свідчить про недостовірність даних, що в свою чергу, відповідно до ст.391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом та дає відповідачу право скасування вказаних декларацій.

Позивач стверджує, що в дійсності перевірка, на підставі якої ухвалене спірне рішення, не проводилась. На доказ цього позивач вказує, що факти та обставини, які в спірному рішенні вважаються встановленими, неможливо встановити без проникнення в будинок та часткового розбирання його конструкцій. Так позивач вказує на те, що в закінченому будівництвом та зовнішнім оздобленням будинку неможливо дослідити матеріал, з якого виконані фундамент, стіни, утеплювач стін, без часткового розбирання будинку. Позивач стверджує, що на момент перевірки будинок вже належав третім особам, які своєї згоди на проникнення до будинку та його часткове розбирання не давали, про факт перевірки нічого не знали. Позивач вказує на те, що про отримання згоди власника будинку на проникнення до нього та часткове розбирання, а також про такі дії в акті перевірки не йдеться. Відсутність таких посилань в акті перевірки та спірному рішенні, на думку позивачасвідчить про відсутність таких дій з боку відповідача.Окрім цього позивач вказує,що Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою КМУ від 23.5.2011р. №553, не передбачає такого документу, як рішення Головного інспектора будівельного нагляду, що на його думку свідчить про протиправність спірного рішення.

Стверджуючи, що перевірка в дійсності не проводилась, позивач вказує на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:165:1135, яка вказана в спірному рішення та акті перевірки, як така, на якій розташований спірний будинок, на момент перевірки не існувала, оскілки була поділена на 4 інші ділянки, їм були присвоєні інші кадастрові номери, та вони були продані іншим особам разом із відповідними частинами будинку. На підтвердженя цього позивач надав суду відповідний лист землевпорядної організації ТОВ «ЛЕКСІТЕР ІНВЕСТ» « 17/31-5 від 01.03.2017 року та відповідні копії договорів купівлі-продажу.

Позивач також не погоджується із висновками, викладеними у спірному рішенні, про нецільове використання земельної ділянки. Свою незгоду позивач обґрунтовує тим, що побудований будинок відповідає вимогам та обмеженням, викладеним у містобудівних умовах, виданих 14.08.2014 року відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства ОСОБА_3 РДА Київської області під №01-22/44. Побудований будинок є зблокованим, що відповідно до ДБН 2.2-15-2005 відносить його до коду 1110 Будинки житлові, одноквартирні. Будівля такого будинку на земельній ділянці із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на думку позивача не порушує земельного законодавства та будівельних норм.

Також позивач стверджує, що висновки відповідача про відсутність у нього проектної документації не відповідають дійсності, вказує на наявність у нього відповідного робочого проекту будівництва.

Вказує, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням та вважає, що Головний інспектор будівельного нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області прийняв рішення, що суперечить законодавству та порушує права та інтереси позивача.

Представник позивача підтвердив обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що перевірка була здійснена на підставі відповідного звернення Новопетрівської сільської ради у відповідності до п.7 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю. Зазначив, що перевірка здійснювалась в рамках чинного законодавства. За наслідками перевірки був складений Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 9.11.2016 року. Всі факти, викладені в акті та в рішенні відповідача відповідають дійсності тає, на думку відповідача, підставою для постановлення спірного рішення.

Допущені позивачем недостовірні факти в деклараціях про початок будівництва та про введення будинку в експлуатацію вважає достатніми для визнання будинку самочинним будівництвом та для ухвалення спірного рішення про їх скасування.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

13.03.2017 р. у судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.11.2016р. головним інспектором будівельного нагляду державної архітектурно-будівельної інспекції (надалі за тексом рішення ДАБІ) у Київській області був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до акту, на підставі звернення Новопетрівської сільської ради від 5 жовтня 2016 року №1261, було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 при будівництві чотирьохквартирного житлового будинку на земельній ділянці по вулиці Будівельників перша №11 в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. В акті перевірки зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:165:1135, позивачем отримано містобудівні умови та обмеження забудови від 14.08.2014 року №01-22/44, департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції (надалі за тексом рішення ДАБІ) у Київській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 05.12.2014 року № КС67 та декларацію про готовність обєкту до експлуатації від 29.12.2014 року №КС71.

На підставі акту перевірки головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_2 9.11.2016 року постановлене рішення №337, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 05.12.2014 року № КС67 та реєстрацію декларації про готовність обєкту до експлуатації від 29.12.2014 року №КС71.

В рішенні від 9.11.2016 року №337 головний інспектор будівельного нагляду ОСОБА_2 зазначив, що на місці перевірки виконані будівельні роботи з будівництва чотириквартирного житлового будинку. Будинок запроектований та будується з відхиленнями від затвердженої містобудівної документації на місцевому рівні, а саме будинок побудований на земельній ділянці, яка не передбачена під багатоквартирну житлову забудову; у позивача відсутні вихідні данні для проектування (технічні умови), дані інженерних вишукувань, проектна документація стадії проект в необхідному обємі, наказ про затвердження проектної документації, акти приймання-передачі проектної документації, відстань від спірного будинку до сусіднього будинку складає 3,2м, чим порушено вимоги ДБН 360-92**.

Враховуючи викладене, відповідач прийшов до висновку, що позивач порушив вимоги ст.29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», навів недостовірні данні в декларації про початок виконання будівельних робіт від 05.12.2014 року № КС67 та реєстрацію декларації про готовність обєкту до експлуатації від 29.12.2014 року №КС71, що як вказує відповідач, надає підстави вважати обєкт самочиннім будівництвом, що, в свою чергу, дає підстави для скасування реєстрації вказаних декларацій про початок будівельних робіт та про введення будинку в експлуатацію на підставі ст.391Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача про відсутність факту проведення перевірки та про невідповідність дійсності фактів, викладених у рішенні суд виходив з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені в Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Частинами 1 та 3 статті 6 Закону № 3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Зміст управління у сфері містобудівної діяльності, державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду включає, зокрема, контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів та правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування обєктів містобудування, проектної документації.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основним завданням Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема шляхом здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

За визначенням, викладеним у частині 1 статті 41 Закону України № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Частиною 2 статті 7 Закону України № 3038-VI передбачено, що у разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №553).

Пунктом 2 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Згідно з пунктом 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою відповідно до пункту 7 Порядку №553 вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

У цьому ж пункті наведено вичерпний перелік підстав призначення та проведення позапланових перевірок, однією з яких є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення субєктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Частина 2 статті 391Закону України № 3038-VI встановлює, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, аналіз вказаної норми вказує на те, що для скасування реєстрації повідомлення/декларації має існувати одна із трьох підстав:

- невідповідність цільового призначення земельної ділянки;

- відсутність документа на право виконання будівельних робіт;

- відсутність проекту будівництва чи будівельного паспорту.

Судом встановлено наступне.

Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства ОСОБА_3 РДА позивачу 14.08.2014р під №01-22/44 були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки кадастровий № 322186000:03:165:1135. Вказані містобудівні умови передбачають будівництво на земельній ділянці із цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» житлового чотирьохквартирного будинку.

Частиною 5 статті 20 Земельного Кодексу України передбачено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Суд встановив, що робочий проект будівництва будинку передбачає для кожної із чотирьох квартир в будинку окремий вихід на вулицю.

ДБН 2.2-15-2005, затверджений наказом Держбуду України від 18 травня 2005 р. N 80 (додаток Б (обов'язковий) «ТЕРМІНИ ОСОБА_4 ПОНЯТЬ») визначає, що будинок квартирного типу, що складається з двох і більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на приквартирну ділянку або вулицю, є зблокованим житловим будинком.

Відповідно до державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018 2000) зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці, разом із житловими будинками садибного типу віднесені до класу «будинки житлові одноквартирні».

За вищевказаних обставин суд не вбачає порушень цільового використання земельної ділянки з боку позивача.

Станом на 29.12.2014 року (дата реєстрації декларації №КС71 про введення будинку в експлуатацію) та протягом всього часу до скасування була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт №КС67, що дає суду підстави вважати, що у позивача були належні документи на право ведення будівельних робіт.

Містобудівні умови та обмеження, видані позивачу ОСОБА_3 РДА, та декларації про початок будівництва та введення його в експлуатацію, вказують на те, що побудований будинок ІІ категорії складності.

Відповідно до пункту 4.6.1. ДБН 2.2-3-2014 та п.11.2. Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів затвердженого наказом Мінрегіонбуду №45 від 16.05.2011 проектування для об'єктів І та II категорій складності здійснюється в одну стадію - стадія робочий проект.

Позивач надав суду Робочий проект будівництва, витяг з якого долучений до матеріалів справи в якості доказу.

Таким чином, суд зазначає, що у даному випадку відсутні підстави для скасування реєстрації декларацій, передбачені чинним законодавством.

Суд не приймає як аргумент та належну підставу для скасування реєстрації декларацій порушення з боку позивача відстані до сусіднього будинку, оскільки відповідно до чинного законодавства це не є підставою для скасування декларації про введення будинку в експлуатацію. Окрім цього відповідач не довів у судовому засіданні яким саме чином фіксувалось ця відстань, та який із будинків, спірний чи сусідній, був побудований раніше.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаєтеся на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та рішень.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судом рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектору будівельного нагляду ОСОБА_2 №337 від 09.11.2016 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність обєкта до експлуатації.»

3. Стягнути судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Головного інспектора будівельного нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.