Справа № 820/1088/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 квітня 2017 р. Справа №820/1088/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекс" про визнання неправомірними рішення та дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд:

- визнати неправомірними рішення та дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо повернення стягувачу виконавчого напису нотаріуса № 1541, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-1; 1-34 в житловому будинку літ. "А-10", що знаходиться за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9, що належить на праві власності ТОВ "Алекс".

В обґрунтування позовної вимоги про визнання неправомірними рішення та дії відповідача зазначено наступне. 25 червня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу було видано виконавчий напис № 1541 про звернення стягнення на нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1; 1-34 в житловому будинку літ. "А-10", що знаходиться за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9 (власність ТОВ "Алекс").

16 липня 2013 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження № 15901089 з примусового виконання виконавчого напису № 1541, виданого 25.06.2009 року.

Проте, 22 лютого 2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна, мотивуючи постанову та дії тим, що станом на 22.02.2017 року стягувачем не виконано його передбачений законодавством обов'язок авансування витрат на залучення до проведення виконавчих дій суб'єкта господарювання на платній основі.

З даним рішенням позивач не погоджуються, вважає його протиправними та необґрунтованим, враховуючи той факт, що рішення про відкриття виконавчого провадження № 15901089 було прийнято державним виконавцем на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV, а виконавча дія щодо залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, розпочата до набрання чинності 05 жовтня 2016 року нового Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, а отже на думку позивача, всі дії щодо проведення авансування витрат на виконавче провадження та пов'язані з ними правові наслідки, повинні бути здійснені на підставі та з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV, який втратив чинність з 5 жовтня 2016 року згідно із Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. За таких підстав, представник позивача вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги заявленого позову, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача - відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у судове засідання призначене на 25 квітня 2017 року, не з'явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Клопотань чи заяв про слухання справи за відсутності представника відповідача до канцелярії суду не надходило.

Проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, зазначивши, що правовідносини територіального органу ДВС з суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, в силу положень законодавчих норм, починаються з моменту складання договору. Відповідно, виконавча дія щодо отримання звіту з визначення оцінки майна не була розпочата, оскільки договір не було укладено, а державним виконавцем було прийнято лише рішення про залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. таким чином, на думку представника відповідача, державним виконавцем законно та правомірно була застосована норма Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 року при направленні повідомлення стягувачу щодо авансування витрат від 26.01.2017 року № 15901089, у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекс", у судове засідання призначене на 25 квітня 2017 року, також не з'явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Клопотань чи заяв про слухання справи за відсутності представника третьої особи чи заперечень проти задоволення адміністративного позову до канцелярії суду від представника третьої особи не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, враховуючи наявність письмових заперечень проти адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Як підтверджено матеріалами адміністративної справи, між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (правонаступник якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк") ("Банк"), та гр. ОСОБА_3 ("Позичальник"), 22.02.2007 року було укладено кредитний договір № СМ-SME 708/48/2008, згідно умов якого, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає його на відповідних умовах, передбачених договором (а.с. 10 - 20).

Так, між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" ("Іпотекодержатель") та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЕКС" ("Іпотекодавець"), було украдено договір іпотеки № PM-SME 708/48/2008 від 25.02.2008 року, згідно умов якого для забезпечення повного і своєчасного виконання Боржником його Боргових зобов'язань, визначених у статті 2 цього договору, Іпотекодавець цим надає Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, визначене у статті 3 цього Договору (Предмет Іпотеки) (а.с. 31 - 33).

Предметом Іпотеки за вказаним вище Договором є нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1 -:- 1-34 в житловому будинку літ. "А-10" загальною площею 409,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності за договором № 3762 купівлі - продажу нежитлових приміщень (ст. 3 вказаного вище Договору) (а.с. 31).

Зазначені нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1 -:- 1-34 в житловому будинку літ. "А-10" загальною площею 409,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9, на підставі договору іпотеки № PM-SME 708/48/2008 від 25.02.2008 року, передані в іпотеку ЗАТ "ОТП Банк" (адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) у забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME 708/48/2008.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, 25 червня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі положень ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 26.09.1999 року № 1172, було видано виконавчий напис від 25.06.2009 року № 1541, яким запропоновано звернути стягнення на нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1 -:- 1-34 в житловому будинку літ. "А-10" загальною площею 409,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЕКС", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, р/р 1001 відкритого в філії "Харківська дирекція АТ "Індекс-Банк" з метою задоволення вимог ЗАТ "ОТП Банк" в особі філії ЗАТ "ОТП Банк" в м. Харкові (адреса: 61002, м. Харків, вул. Сумська, 56, р/р 700 в філії ЗАТ "ОТП Банк" в м. Харкові, МФО 350750, код 26487910) у розмірі 193 852,58 доларів США, заборгованість за нарахованими % - 12 726,13 доларів США. Як зазначено у виконавчому написі, стягнення провадиться за строк з 01.12.2008 року по 25.06.2009 року (а.с. 34).

Як підтверджено матеріалам адміністративної справи, 17.11.2009 року державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 15901089 з примусового виконання виконавчого напису № 1541 вчиненого 25.06.2009 року про звернення стягнення на нежитлове приміщення 1-го поверху №1-1 -:- 1-34 в житловому будинку літ. "А-10" загальною площею 409,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9 та належить на праві власності ТОВ "Алекс", та за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ "ОТП Банк" у розмірі 1 574 644,16 грн.

23.07.2012 року державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ складено акт опису та арешту майна боржника, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1 -:- 1-34 в житловому будинку літ. "А-10" загальною площею 409,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9, та належить на праві власності ТОВ "Алекс".

Так, постановою ГУЮ у Харківській області від 11.07.2013 року за результатами розгляду подання начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ про передачу матеріалів ВП з примусового виконання виконавчого напису № 1541 вчиненого ПН Харківського МНО 25.06.2009 року про звернення стягнення на нежитловий будинок, передано з Комінтернівського ВДВС ХМУЮ до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Харківській області виконавче провадження ВП №15901089, на підставі чого постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Харківській області від 16.07.2013 року прийнято до свого виконавчого провадження № 15901089 з примусового виконання виконавчого напису.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та позивачем - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов пункту 3.1 якого ПАТ "ОТП Банк" продає (переуступає) ТОВ "ОТП Факторинг Україна" права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до даного Договору), а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ "ОТП Банк" винагороду. Відповідно до умов даного договору до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли усі права вимоги за кредитним договором № СМ-SME 708/48/2008 (а.с. 20 - 26).

Окрім того, також підтверджено, що 29.04.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено також Договір про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, відповідно до умов якого до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права іпотекодержателя за договором іпотеки № PM-SME 708/48/2008 від 25.02.2008 року (а.с. 28 - 29).

Так, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській області від 18.03.2014 року за ВП № 15901089 на підставі ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2014 року по справі № 820/2920/14 замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - ПАТ "ОТП Банк" на ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській області від 04.07.2016 року за ВП № 15901089 на підставі положень ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", накладено арешт на майно боржника, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1 -:- 1-34 в житловому будинку літ. "А-10" загальною площею 409,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Садовий проїзд, буд. 9, з забороною здійснювати відчуження їх власнику - ТОВ "Алекс" лише в межах суми боргу.

В межах зазначеного виконавчого провадження ВП № 15901089, державним виконавцем неодноразово виносились постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою проведення оцінки майна боржника, окрім того, постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській області від 05.07.2016 року за ВП № 15901089 на підставі положень ст. ст. 13, 58 Закону України "Про виконавче провадження", призначено суб'єкта оціночної діяльності, який має відповідний сертифікат суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 для участі у виконавчому провадженні ВП № 15901089 з метою надання письмового звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) щодо опису стану арештованого нерухомого майна та висновку щодо початкової вартості арештованого нерухомого майна, яке належить ТОВ Алекс", зазначеному в акті опису та арешту майна № 15901089 від 23.07.2012 року для подальшої реалізації на прилюдних торгах.

Як також підтверджено матеріалами адміністративної справи, на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській області, 22.02.2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого напису №1541 від 23.06.2009 року) стягувачу (позивачу по справі) - ТОВ "ОТП Факторинг Україна", оскільки як зазначено, у встановлений строк (10 днів з моменту отримання повідомлення), стягувач не виконав свого обов'язку щодо здійснення авансування витрат на залучення для проведення певних виконавчих дій суб'єкта оціночної діяльності у сумі 2 500,00 грн. Також зазначено про можливість повторного пред'явлення виконавчого документу для виконання в строк 22.01.2020 року. Копію постанови було направлено та отримано позивачем.

Вважаючи протиправною та незаконною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 22.02.2107 року ВП № 15901089 щодо повернення стягувачу виконавчого напису нотаріуса № 1541, оскільки на думку представника позивача, в силу п. 6 та 7 Перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, всі дії щодо проведення авансування витрат на виконавче провадження, а також всі пов'язані з ним правові наслідки повинні бути здійснені на підставі положень старого Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

З приводу правомірності винесення оскаржуваної позивачем постанови державного виконавця, слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання від 05.07.2016 року за виконавчим провадженням ВП № 15901089 прийняті державним виконавцем на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV (втратив чинність), тоді як оскаржувана постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо повернення стягувачу виконавчого напису нотаріуса № 1541 від 22.02.2017 року прийнята відповідно до положень нового Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 року, що на думку позивача є протиправним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (Закон втратив чинність з 5 жовтня 2016 року, крім статті 4, яка втратила чинність з 5 січня 2017 року (згідно із Законом України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII), діяв на час відкриття державним виконавцем виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 5 зазначеного вище Закону передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Положеннями п.1 ст.6 та п.1 ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Відповідно до положень статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Положеннями статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV передбачено, що з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Так, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ.

Відповідно до положень статті 43 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов'язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов'язаний додатково здійснити авансування таких витрат. У разі перебування виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця авансування стягувачем зазначених витрат виконавчого провадження є обов'язковим лише на вимогу приватного виконавця. З метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов'язкового авансування стягувачем.

Після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 3 вказаної вище статті).

Як свідчать матеріали справи, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області письмовим листом від 26.01.2017 року № 15901089/07.01/В-6 повідомлено позивача про необхідність останнім (стягувачем) здійснення авансування відповідних витрат на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання згідно постанови державного виконавця від 05.07.2016 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності та запропоновано стягувачу (позивачу) здійснити авансування вказаних витрат у сумі 2 500,00 грн. у 10-денний строк з моменту отримання такого повідомлення та попереджено про повернення сплаченого авансового внеску стягувачеві, а також про те, що у разі нездійснення авансування витрат на залучення для проведення виконавчих дій суб'єкта оціночної діяльності, державний виконавець поверне стягувачеві виконавчий документ (виконавчий напис нотаріуса) без його виконання на підставі положень п.4 ст. 37 Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ.

Разом із вказаним листом державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області також було направлено позивачу копію калькуляції вартості проведення оцінки арештованого майна, який позивач отримав 30.01.2017 року.

Проте, у встановлений державним виконавцем строк (10 днів з моменту отримання) не здійснив жодних дій щодо здійснення авансування відповідних витрат у сумі 2 500,00 грн., у зв'язку з чим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа позивачу.

З приводу правових наслідків відмови стягувача в авансуванні передбачених законодавством відповідних витрат на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання, передбачених положеннями Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV (втратив чинність) та нового Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 року, суд зазначає наступне.

Пунктами 6 та 7 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно положень п.4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Вказану норму повністю дублюють положення п. 4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV, де зазначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Тобто, відмова стягувача від здійснення ним авансування витрат виконавчого провадження в будь - якому випадку має своїм законодавчо визначеним наслідком та тягне за собою повернення стягувачу виконавчого документу, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, передбаченого як положеннями втратившого чинність Закону України "Про виконавче провадження" від 24.01.1999 року № 606-XIV так і нового Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ.

А відтак, спростовує твердження позивача в цій частині.

Посилання позивача на письмовий лист від 22.02.2017 року про надання позивачем письмової згоди щодо здійснення ним авансування витрат на проведення експертизи по вартості вказаного вище нежитлового приміщення та здійснення процесу оплати за проведення робіт з оцінки арештованого майна який електронною поштою направлявся відповідачу 22.02.2017 року (а.с. 29 - 32), суд не приймає до уваги, оскільки жодних належних доказів здійснення підприємством авансування передбачених Законом України "Про виконавче провадження" вказаних витрат у сумі 2500,00 грн., матеріали справи не містять, окрім того в листі також взагалі не було зазначено строку здійснення ним авансування відповідних витрат.

Окрім того, слід зазначити, що строк здійснення авансування відповідних витрат на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання згідно постанови державного виконавця від 05.07.2016 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності сплинув до 22.02.2017 року (направлення листа до відповідача), оскільки повідомлення державного виконавця від 26.01.2017 року № 15901089/07.01/В-6 про необхідність стягувачем здійснити авансування відповідних витрат позивач отримав 30.01.2017 року, та в разі незгоди не був позбавлений права оскаржити таке повідомлення в встановленому законодавством порядку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з приписами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суб'єктом владних повноважень було дотримано принцип обґрунтованості.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року № 2).

Судом не встановлено, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про виконавчу службу" та статті 2 КАС України, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що оскаржувані позивачем рішення (постанова) та дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо повернення стягувачу виконавчого напису нотаріуса № 1541, вчинені на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекс" про визнання неправомірними рішення та дій відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2017 року.

Суддя Полях Н.А.