Справа № 165/2354/16-а
Суддя: Ушаков М. М.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 165/2354/16-а
Провадження 2-а/165/7/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління пенсійного фонду України у Волинській області, ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Волиській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державне підприємство «Волиньвугілля» про визнання дій неправомірними, зобовязання зарахувати період його роботи до загального стажу та призначити пенсію,

встановив:

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Іваничівського обєднаного управління пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державне підприємство «Волиньвугілля», про визнання дій неправомірними, зобовязання зарахувати період його роботи до загального стажу та внесення до індивідуальних відомостей відомості відносно застрахованої особи.

Ухвалою суду від 31 січня 2017 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 ДПІ Головного управління ДФС Волинської області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2016 року звернувся до Іваничівського обєднаного управління пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до п.а ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як працівнику за списком №1. У листі-відповіді відповідач зазначив, що з загального стажу його роботи 20 років 6 місяців 13 днів до пільгового стажу за списком №1 зараховано 10 років, 4 місяці, 19 днів, в тому числі 5 місяців, 27 днів навчання за спеціальністю. Період його роботи з 01 вересня 2015 року п 30 вересня 2016 року в ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 19.01.1991 року по 12.02.1995 року оператором по виготовленню металевої сітки в МП «Міностеп» не зараховано до загального стажу, оскільки підприємством ДП «Волиньвугілля» несвоєчасно або взагалі не сплачені страхові внески і запис у його трудовій книжці МП «Міностеп» завірені гербовою печаткою СРСР. З огляду на вищевикладене відмовлено йому у призначенні пенсії відповідно до п.а ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Вказує, що вищевказаний період роботи на підприємствах підтверджується його трудовою книжкою, довідкою та витягами з наказів по підприємству про атестацію посади електрослюсара підземного. Крім того, із його заробітної плати щомісячно утримувалися суми страхових внесків і він не може нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обовязків по сплаті обовязкових платежів. Вважає, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство страхувальник, в якому він працював. Кілька раз уточнюючи позовні вимоги, 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 остаточно просив суд визнати неправомірною відмову відповідача призначити йому пенсії у відповідності до п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», зобовязати ОСОБА_4 обєднане управління пенсійного фонду України Волинської області зарахувати йому до загального стажу період роботи з 01.09.2015 року по 30.09.2016 року у Відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та призначити пенсію з 15 липня 2016 року відповідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязати ОСОБА_4 обєднане управління пенсійного фонду України Волинської області зарахувати йому до загального стажу період роботи з 19.01.1991 року по 12.02.1995 року оператором по виготовленню металевої сітки в МП «Міностеп». Стягнути з бюджетних асигнувань Іваничівського обєднаного управління пенсійного фонду України Волинської області в його користь понесені ним витрати на надання правової допомоги у розмірі 1000 грн.

Ухвалою Нововолинського міського суду від 13 березня 2017 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 обєднане управління пенсійного фонду України у Волинській області на належного Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління пенсійного фонду України у Волинській області, а ухвалою суду від 10 квітня 2017 року неналежного відповідача ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС Волинської області замінено на належного відповідача ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС Волинської області (т.1 а.с.59, т.2 а.с. 108).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не зявилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити.

Представник ДП "Волиньвугілля" ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи (т.1 а.с.84).

Представник Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, 10 квітня 2017 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у запереченні ( т.1 а.с. 73 ).

У судове засідання представник Володимир-Волинського обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Волинській області ОСОБА_8 не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та письмове заперечення, в якому зазначив, що неправомірних дій інспекцією не чинилося, ОСОБА_1 за період з 01.09.2015 року по 30.09.2016 року був включений до поданої ДП «Волиньвугілля» звітності «Про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Однак, враховуючи ту обставину, що за ДП «Волиньвугілля» у 2015-2016 роках рахувались заборгованість по єдиному внеску, то зарахування поточних платежів в рахунок погашення заборгованості, відповідає приписам діючого законодавства, що регулює дані правовідносини (т.1 а.с.63).

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії у відповідності до п.а ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

На звернення ОСОБА_1 відповідач надіслав лист №4680/02-10 від 19 жовтня 2016 року, в якому відмовив у призначенні йому такого виду пенсії, оскільки відповідно до довідок уточнюючих пільговий характер роботи до пільгового стажу за списком №1 зараховано 10 років 4 місяці 19 днів, в тому числі 5 місяців 27 днів навчання за спеціальністю. Загальний стаж його роботи становить 20 років 6 місяців 13 днів. Додатково відповідач зазначив, що відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» немає підстав зарахувати до загального стажу період роботи з 01.09.2015 року по 30.09.2016 року в ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» (т.1 а.с.14).

Крім того, відповідач відмовив ОСОБА_1 зарахувати стаж його роботи з 19.01.1991 р. по 12.02.1995 р. оператором по виготовленню металевої сітки в МП «Міностеп» з тієї причини, що записи у трудовій книжці завірені гербовою печаткою СРСР ( т.1 а.с.83а ).

Копією трудової книжки позивача підтверджується період роботи ОСОБА_1 з 01.09.2015 року по 30.09.2016 року електрослюсарем підземним у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» (т.1 а.с. 8-10).

Витягами із наказів №36 від 28.01.2014 року і №24 від 26.01.2015 року підтверджується, що посада електрослюсаря підземного атестована відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» як така, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №1 (т.1 а.с.12).

Крім того, ДП «Волиньвугілля» надало довідку ОСОБА_1 від 15 липня 2016 року на підтвердження наявного трудового стажу за період з 13.03.2007 року по час її видачі для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (т.1 а.с.11).

Також, у трудовій книжці наявний запис про стаж роботи позивача на посаді оператора по виготовленню металевої сітки в МП «Міностеп». Судом встановлено, що дійсно цей запис підприємства був скріплений гербовою печаткою СРСР.

Згідно п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (461-2016-п), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно роз'яснень, наданих в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 18.2001 №02-714-9, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати працівникам, які працюють в умовах, передбачених Списком №1 та Списком №2, можуть бути зараховані до пільгового стажу не більше 1 місяця в календарному році.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, шо діяло раніше, та або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно- правового характеру;

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Частиною 9 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частина 10 цього Закону передбачає: якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 12 Закону визначено: страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка і тільки за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби або навчання, а також архівними установами.

Суд, також звертає увагу на те, що ДП «Волиньвугілля», надавши суду копії платіжних документів (т.1 а.с. 86 т.2 а.с.107) підтвердило, що при виплаті заробітної плати ОСОБА_1 підприємство сплачувало страхові внески шляхом перерахування безготівкових сум з свого банківського рахунку на банківський рахунок позивача за період роботи з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року, однак податковою інспекцією було перерозподілено ці кошти та змінено їх цільове призначення, внаслідок чого позивачу не було перераховано страхові внески за відповідний період.

Суд, приходить до висновку, що сам факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду України із зарплати позивача за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи у період з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року. Крім того, з заробітної плати позивача щомісячно утримувалися суми страхових внесків і позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов'язків по сплаті обов'язкових платежів.

Оскільки, до трудової книжки позивача уповноваженою особою МП «Міностеп» внесені всі записи, які підтверджують зайнятість на займаній посаді повний робочий день, відтак відмова у зарахуванні спірного періоду роботи на посаді оператора по виготовленню металевої сітки також не ґрунтується на законі.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, відповідач на заперечення позову не надав жодного вагомого доказу, суд задоволює позов та визнаєвідмову Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку із відсутністю необхідного загального стажу роботи неправомірною. Зобовязує Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 01.09.2015 року по 30.09.2016 року у Відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 з 15 липня 2016 року відповідно п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязує Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 19.01.1991 року по 12.02.1995 року оператором по виготовленню металевої сітки в МП «Міностеп».

На підставі ст.94 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати: 551,20 грн. по сплаті судового збору (т.1 а.с.1) та 1000 грн. витрат на надання правової допомоги (т.1 а.с.18-19), а всього 1551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 51, 71, 161, 162, 163, 183-2, ч.2 ст.244-2, 237Кодексу адміністративного судочинства України, на підставіЗУ «Про оплату праці», Закон України "Про державну службу", Закон України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", суд,-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнативідмову Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку із відсутністю необхідного загального стажу роботи неправомірною.

Зобовязати Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 01.09.2015 року по 30.09.2016 року у Відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» та призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах по Списку №1 з 15 липня 2016 року, відповідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 19.01.1991 року по 12.02.1995 року оператором по виготовленню металевої сітки в МП «Міностеп».

Стягнути з бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління пенсійного фонду України Волинської області в користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на надання правової допомоги у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. та 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору, а всього 1551 (одну тисячу пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков