Справа № 826/2692/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2692/17 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Панчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Комісії з питань вищого корпусу державної служби, за участю третьої особи - Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Комісії з питань вищого корпусу державної служби, за участю третьої особи - Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби, оформленого протоколом від 14.02.2017, яке до позову не додав.

Також, позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва було подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якому він просив зупинити дію рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби, оформлене протоколом від 14.02.2017 на зайняття вакантної посади Керівника апарату Антимонопольного комітету України, оголошеного на виконання наказу Антимонопольного комітету України від 26.01.2017 № 40 ВК «Про оголошення повторного конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А»», до ухвалення рішення даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2017 року клопотання задоволено: зупинено дію рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби (01601, м. Київ, вул.. Прорізна, 15), оформленого протоколом від 14 лютого 2017 року, в частині вирішення питання щодо проведення та визначення результатів конкурсу на зайняття вакантної посади Керівника апарату Антимонопольного комітету України, оголошеного на виконання наказу Антимонопольного комітету України від 26 січня 2017 року № 40-ВК «Про оголошення повторного конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А»», до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити. До апеляційної скарги також не було додано копію оскаржуваного рішення відповідача.

Представник Комісії з питань вищого корпусу державної служби в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду 24 квітня 2017 року подав заяву, до якої додав копію оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, яка подала апеляційну скаргу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача, який заперечував проти її задоволення та представника третьої особи, який покладався на розсуд суду, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 199 та ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, колегія суддів враховує, що КАС України передбачає два способи забезпечення позову: зупинення дії оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборона вчинення певних дій

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Комісії з питань вищого корпусу державної служби, третя особа: Антимонопольний комітет України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби, оформлене протоколом від 14.02.2017.

Так, згідно з пунктом 9 протоколу засідання комісії з питань вищого корпусу державної служби № 3 від 14 лютого 2017 року, за результатами складення загального рейтингу кандидатів ОСОБА_2 визначено переможцем конкурсу на заняття вакантної посади керівника апарату Антимонопольного комітету України.

Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ч. 1 статті 21 Закон України «Про державну службу» вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Главою 2 зазначеного Закону визначено порядок проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну службу» конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії "А" проводить Комісія.

Частиною1, пунктом 2 частини 2 Закону України «Про державну службу» встановлено, що рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується присутніми на засіданні членами комісії, не пізніше ніж протягом трьох календарних днів після його проведення і зберігається в державному органі, в якому проводився конкурс, протягом п'яти років.

За результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії "А" на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, оприлюднюється інформація про переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади, запропонованих Комісією суб'єкту призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 статті 28 Закону України «Про державну службу» учасник конкурсу, який не пройшов конкурсний відбір, має право оскаржити рішення конкурсної комісії: щодо конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "А" - до суду.

Частинами 6, 7 зазначеної статті встановлено, що скарга на рішення конкурсної комісії подається не пізніше ніж через 10 календарних днів з дня отримання письмового повідомлення про результати конкурсу.

Учасник конкурсу, який оскаржує рішення конкурсної комісії, зобов'язаний повідомити про це відповідну конкурсну комісію з наданням копії скарги.

Про результати розгляду скарги центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, повідомляє учасника конкурсу, який подав скаргу, не пізніше 14 календарних днів з дня надходження скарги та в разі встановлення факту порушення направляє керівнику державної служби в державному органі, в якому проводився конкурс, обов'язкову для виконання вимогу про скасування результатів конкурсу.

Пунктом 1 частиною 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» встановлено, що у разі встановлення факту порушення умов конкурсу під час його проведення, яке могло вплинути на його результати, проводиться повторний конкурс.

Як вбачається зі змісту статті 31 Закону України «Про державну службу» рішення про призначення приймається: на посаду державної служби категорії "А" - суб'єктом призначення, визначеним Конституцією та законами України, у порядку, передбаченому Конституцією України, цим та іншими законами України.

Рішення про призначення на посаду державної служби приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, а в разі оскарження результатів конкурсу - після прийняття рішення за скаргою суб'єктом розгляду скарги (органом, уповноваженим на розгляд скарги), але не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом.

Таке рішення приймається на підставі протоколу засідання конкурсної комісії.

Рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та за результатами перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади".

Умовою прийняття рішення про призначення на посаду державної служби за результатами відповідного конкурсу є закінчення строку оскарження результатів конкурсу і результати спеціальних перевірок, відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та Закону України "Про очищення влади".

Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів і обґрунтувань щодо протиправності дій саме Комісії з питань вищого корпусу державної служби, які могли б вплинути на права, обов'язки та інтереси позивача у справі, оскільки оголошення переможця конкурсу ще не є прямою та безумовною підставою для призначення особи - переможця конкурсу на відповідну посаду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві про забезпечення позову, позивач просив зупинити дію вищенаведеного рішення, оформленого протоколом від 14.02.2017, посилаючись на його протиправність.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими і безпідставними такі доводи позивача, оскільки такі обставини не вказують на наявність безпосередніх правових підстав, визначених ст. 117 КАС України, для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, саме про які просить позивач.

Більш того, колегія суддів зазначає, що ці ж самі доводи покладені позивачем і в основу позовної заяви, а тому здійснення судом перевірки та відповідних висновків з цього приводу фактично буде вирішенням справи по суті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішуючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції фактично висловив свою правову позицію по суті заявлених у справі позовних вимог, зазначивши в своїй ухвалі про те, що під час проведення конкурсу відповідачем не було виконано вимоги п. 17 Положення про Комісію з питань вищого корпусу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 243.

На думку колегії суддів, вказані висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки протокольне рішення відповідача від 14 лютого 2017 року, прийняте за результатами проведення конкурсу, є предметом оскарження у даній справі, а тому його оцінка з точки зору законності має надаватися при вирішенні справи по суті, а не при вирішенні клопотання про забезпечення позову.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, забезпечивши позов шляхом: зупинення дії рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби (01601, м. Київ, вул.. Прорізна, 15), оформленого протоколом від 14 лютого 2017 року, в частині вирішення питання щодо проведення та визначення результатів конкурсу на зайняття вакантної посади Керівника апарату Антимонопольного комітету України, оголошеного на виконання наказу Антимонопольного комітету України від 26 січня 2017 року № 40-ВК «Про оголошення повторного конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А»», суд першої інстанції не запобіг заподіянню шкоди інтересам позивача.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комісії з питань вищого корпусу державної служби, оформленого протоколом від 14 лютого 2017 року, ОСОБА_2 визнано переможцем конкурсу на заняття вакантної посади керівника апарату Антимонопольного комітету України.

Фактично, зупиняючи дію оскаржуваного рішення, суд першої інстанції піддав сумніву перемогу ОСОБА_2, чим вийшов за межі завдання забезпечення позову в розумінні ст. 117 КАС України.

Системний аналіз фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що застосований судом першої інстанції спосіб забезпечення позову не відповідає предмету позову та виходить за межі мети його застосування, встановленої ст. 117 КАС України.

Зазначене у своїй сукупності вказує на те, що ухвала про забезпечення позову таким способом є необґрунтованою, що є достатніми підставами для її скасування.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність достатніх та необхідних правових підстав, визначених ст. 117 КАС України, для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову визначеним способом та вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 117, ст. 165, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про забезпечення позову у справ за позовом ОСОБА_3 до Комісії з питань вищого корпусу державної служби, за участю третьої особи - Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 27 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Бєлова Л.В.