Справа № 423/3762/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Архипенко А.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року справа №423/3762/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Міронової Г.М., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 10 березня 2017 року у справі № 423/3762/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, скасування рішення ПФУ та зобов`язання зарахування пільгового стажу і призначення пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із дійсним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі Управління), скасувати рішення Управління від 25.11.2016, зобов`язати Управління зарахувати до його стажу роботи відповідні періоди роботи, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах:

- період його знаходження у лавах Радянської армії з 29.05.1983 по 05.05.1985, до загального і до пільгового стажу;

- періоди його роботи з 10.08.1993 по 25.10.1993 в радгоспі ім. Шевченка до загального стажу (період був уточнений у судовому засіданні 10.03.2017);

- та з 16.01.2001 по 26.03.2001 в Управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області до загального стажу,

та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах», відповідно до ст.13 п. «а» Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) умовах з моменту звернення його до Управління, з 16 серпня 2016 року.

Позивач у поданому позові (який був уточнений в процесі судового розгляду) зазначає, що відмовляючи йому у призначення пенсії та не зараховуючи вищезазначені періоди трудового стажу, своїм Рішенням від 25.11.2016, відповідач зазначив, що в трудовій книжці позивача та його військовому квитку запис про військову службу зроблена неналежно (в трудові книжці не зазначена дата видачі військового квитка, а в військовому квітку запис зроблено різними чорнилами), у записах про роботу в радгоспі ім. Шевченка за період 10.08.1993 по 25.10.1993 та про роботу в Управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області за період 16.01.2001 по 26.03.2001 є виправлення і це є порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993).

При цьому, позивач посилається на те, що достовірність відомостей про проходження ним військової служби підтверджена не тільки записом в його трудові книжці та у військовому квітку, а й записами в обліково-послужної картці, в яких чітко і повно зазначений період проходження позивачем військової служби, а посилання відповідача лише на те, що запис у військовому квітку зроблена іншими чорнилами не може бути підставою для визнання зазначеного запису недійсним і будь-яких інших обґрунтувань щодо не зарахування позивачу зазначеного періоду до трудового стажу відповідач не зазначив.

Також, позивач зазначає, що на пропозицію Управління ним було надіслано запит до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації про надання підтверджуючої довідки про проходження ним військової служби, який був отриманий адресатом 25.11.2016 але до цього часу позивач не отримав відповіді і тому звертається до суду.

Обгрунтовуючи безпідставність не зарахування відповідачем до його стажу роботи зазначених періодів роботи у радгоспі ім. Шевченка та в Управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області позивач зазначає, що виправлення у трудові книжці, на які посилається відповідач по-перше: не можуть бути причиною для не зарахування певного періоду роботи до трудового стажу, тому що таке може мати місце тільки у випадку відсутності необхідних записів або наявності неправильних чи неточних записів.

В даному випадку у трудові книжці позивача є записи, які підтверджують вищезазначені періоди роботи і не свідчать про неправильність або неточність записів.

До цього ж позивачем були надані індивідуальні відомості про застраховану особу за період його роботи (персоніфікований облік) і просив це вважати додатковим доказом про його роботи в Управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області, і також зазначив що на теперішній час діяльність цього підприємства припинено, а його архіви залишилися на непідконтрольній українській владі території в м. Первомайськ, і будь-яких інших уточнюючих документів до Управління надати неможливо.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість, зазначаючи, що Управління не може зарахувати позивачу відповідний період роботи до стажу роботи, який дає йому право на пенсію на пільгових умовах, підтримав свою позицію, що викладена у рішенні про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, посилаючись на недостатність певного трудового стажу.

У зв`язку із зазначеним, відповідач зазначив, що позивач не має права на пенсію згідно ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (а.с.38,52).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 10 березня 2017 року у справі № 423/3762/16-а позов задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії Управління щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII та скасовано відповідне рішення Управління від 25.11.2016.

Зобов`язано Управління зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.13 п «а» Закону № 1788-XII, періоди роботи ОСОБА_1

- період його знаходження у лавах Радянської армії з 29.05.1983 по 05.05.1985, до загального і до пільгового стажу;

- періоди його роботи з 10.08.1993 по 25.10.1993 в радгоспі ім. Шевченка до загального стажу;

- та з 16.01.2001 по 26.03.2001 в Управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області до загального стажу .

Зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII починаючи з 16 серпня 2016 року.

Постанова мотивована тим, що відмова відповідача позивачу у призначенні йому пенсії за підстав, викладених у своєму рішенні від 25.11.2016 є необґрунтованою, з тих підстав, що така вимога була б обґрунтованою, в розумінні п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», що затверджений постановою КМУ України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), тільки у випадках відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, а в даному випадку всі відповідні записи, які дають право позивачу на оформлення пільгової пенсії, в трудовій книжці позивача є. При цьому позивач має належним чином оформлену трудову книжку, а також військовий квіток, в яких містяться записи про відповідні періоди трудового стажу із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 13 п. «а» Закону № 1788-XII.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зараховувати період військової служби з 29.05.1983 по 05.05.1985 згідно запису у трудовій книжці немає підстав, оскільки не вказана дата видачі військового квитка. Згідно оригіналу військового квитка запис здійснено іншими чорнилами. Періоди роботи в радгоспі ім. Т.Г. Шевченка зх. 20.11.1991по 31.03.1992 та теплових мережах м. Первомайськ Луганської області з 16.01.2001 по 26.03.2001 згідно трудової книжки неможливо зарахувати через виправлення, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач 16.08. 2016 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджується копією заяви про призначення пенсії (а.с.7а), при цьому на час звернення позивач досяг 50 років, що підтверджується копією паспорта позивача(а.с.5).

Також судами встановлено, що в трудовій книжці позивача (а.с.8-12) зазначені спірні періоди щодо

- його знаходження у лавах Радянської армії з 29.05.1983 по 05.05.1985;

- його роботи з 10.08.1993 по 25.10.1993 в радгоспі ім. Шевченка;

- та з 16.01.2001 по 26.03.2001 в Управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області.

Трудова книжка, відповідно до ст. 48 КЗпП України, відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та згідно п.1 Порядку №637, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

При цьому на час звернення позивачем до Управління надано копію трудової книжки та копію військового квитка.

Розглянувши подані матеріали, відповідач своїм рішенням від 29 квітня 2016 року відмовив позивачу у призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII, посилаючись на відсутність необхідного пільгового стажу роботи, тому що відповідачем не зараховано до стажу його роботи вища зазначені періоди, не приймаючи їх в зв`язку із некоректними записами, та зазначив, що позивачу зараховано до загальний стаж роботи 18 років 08 місяців 03 дні, а до пільгового стажу на підземних роботах 8 років, 7 місяців, 16 днів (а.с.13).

Разом з тим, враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини по справі та перевіряючи повноту та всебічність прийнятого відповідачем рішення про відмову позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, колегією суддів враховується наступне.

Згідно ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списком №1, виконання яких проводиться на протязі повного робочого дня. При цьому під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу (роз`яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, ст. 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, пунктом 20 Порядку № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

Також колегія суддів зазначає, що за нормами ст.13 Закону № 1788-XII до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах.

Відповідно до Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, який затверджений постановою КМУ від 16.01.2003 № 36, а саме до розділу І, ч.1 п.1.1а до відповідних професій віднесені а) усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в переліку «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень».

При цьому на підставі ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - № 2011-XII) час проходження строкової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно записів в трудовій книжці позивача вбачається, що він працював повний робочий день під землею на шахті «Гірська» у період з 30.12.1982 по 16.08.2016, був зайнятий на підземних роботах по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею.

При цьому суд зазначає, що позивач працював за професіями, які віднесена до Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці від 16.01.2003 № 36.

Також, згідно запису в трудові книжці з 29.05.1983 по 05.05.1985 позивач проходив строкову службу у лавах Радянської Армії.

Щодо періоду служби позивача в Радянській армії з 24.06.1985 по 17.06.1987 колегія суддів враховує наступне.

Відповідач не зарахував цей період ані до загального трудового стажу, ані до пільгового, мотивуючи це тим, що в трудовій книжці не записано дата видачі військового квитка позивача, а відповідно до п.6 Порядку №637 для підтвердження служби в Радянській армії приймаються військові квитки або довідки військових комісаріатів, військових частин і установ, а в наданому позивачем військовому квитку відповідний запис здійснено двома різними людьми (зокрема, дата звільнення в запас з військової служби заповнена іншою ручкою та іншим почерком, ніж решта запису).

Оглянувши оригінали трудової книжки та військового квитка № НОМЕР_1 позивача, копія яких є в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що факт знаходження позивача на військовій службі в указаний період підтверджується зазначеними документами.

До цього ж, дані про проходження позивачем військової служби у зазначений період також зазначені на стор. 4 військового квитка, де зазначена дата виключення позивача з військової частини 05.05.1985.

Аналогічні данні також містяться в обліково-послужної картці форми №6 до військового квитка № НОМЕР_1 .

При цьому жодних підстав вважати їх недійсними чи підробленими колегія суддів не вбачає. Дійсно за очевидними зовнішніми ознаками можна зробити висновок, що запис про звільнення позивача в запас зроблено двома різними особами (про що свідчить різний почерк та використання різних чорнил), але це може мати розумне пояснення: типовий запис, який є однаковим для багатьох військовослужбовців робила одна особа, а інша особа указувала точну дату звільнення для кожного військовослужбовця окремо. Тим не менше, жодних зовнішніх ознак (витирання, виправлення, замазування тощо), які б указували на можливе підроблення цього запису, суд не помітив. Цей запис завірено підписом командира військової частини та печаткою військової частини, а тому підстав ставити під сумнів відомості, що містяться у військовому квитку суд не вбачає.

У частині вимог щодо зарахування цього періоду до загального та пільгового стажу суд враховує наступне.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, але при цьому як законодавство, що діяло на момент служби позивача в армії, так і чинне законодавство містять особливі умови для зарахування служби в армії до пільгового стажу.

Зокрема, згідно ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У той же час у ч.1 ст.8 чинного Закону № 2011-XII зазначено: «Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах».

Також, колегія суддів зазначає, що позивач намагався отримати додаткові підтвердження щодо проходження ним строкової служби, шляхом витребування підтверджуючої довідки в архіві Міноборони Російської Федерації (а.с.20.21), але це стало неможливим в зв`язку із соціально-політичною обстановкою на території Луганської та Донецької областей, в зв`язку із проведенням АТО, що є загальновідомою інформацією і враховується судом на користь позивача.

Виходячи із навчених норм законодавства, враховуючи, що на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, колегія суддів вважає необхідним зарахувати позивачу період проходження ним строкової служби до загального трудового стажу і до пільгового стажу.

Щодо періоду роботи позивача в радгоспі ім. Шевченка у період з 10.08.1993 по 25.10.1993, колегія суддів зазначає, що також при огляді оригіналу трудової книжки позивача, суд не вбачає будь-яких неправильних або неточних записів щодо цього періоду роботи, а посилання представника відповідача на те, у цьому запису «наведена цифра «3» у зазначенні 1993 року (№ запису 30) - суд вважає безпідставним для того, що не вважати цей запис дійсним, тому що в інших записах, що стосується цього періоду ( це зазначення приказів про прийом та звільнення, дата звільнення - № запису 31) - чітко зазначено, що це 1993 рік.

Таким чином, немає ніяких сумніві у дійсності запису про роботу позивача в радгоспі ім. Шевченка у період з 10.08.1993 по 25.10.1993 і відповідач не надав будь-яких доказів, які б спростували відомості про роботу позивача у зазначений період.

Відтак, колегія суддів вважає необхідним зарахувати позивачу період роботи в радгоспі ім. Шевченка у період з 10.08.1993 по 25.10.1993 до загального трудового стажу.

Щодо періоду роботи позивача в Управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області суд зазначає таке.

Посилання відповідача на те, що в записі про цей період роботи, у зазначенні номері наказу про звільнення також наведена цифра «3» і це є підставою для не зарахування цього періоду до трудового стажу позивачеві - суд вважає безпідставним, тому що інші записи про цей період роботи позивача (дата, місяць, рік прийому на роботу та звільнення запис під № 32,33) містять чіткі та правильні відомості щодо періоду роботи позивача на зазначеному підприємстві і тому не можуть бути піддані сумніву, при цьому позивач також не надав будь-яких доказів щодо спростування цих відомостей про роботу позивача у зазначений період.

При цьому, суд зазначає, що на цей час діяльність підприємства «Управління комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області» припинено, що підтверджено відомостями з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.22-25), м. Первомайськ Луганської області, в дійсний час, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, віднесено до переліку населених пунктів, на території який органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що не заперечується і представником відповідача.

Тобто, отримати будь-які архівні данні із вказаного підприємства позивачем в будь-який спосіб неможливо.

В той же час, позивач надав індивідуальні відомості про застраховану особу за період його роботи (персоніфікований облік) на зазначеному підприємстві, що є належним доказом про його роботу на підприємстві у зазначений період і повинно бути враховано відповідачем на підставі п. 20 Порядку N 637, яким на дійсний час передбачено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тому колегія суддів вважає необхідним зарахувати позивачу період роботи в управлінні комунальних котелень та теплових мереж м. Первомайськ Луганської області період з 16.01.2001 по 26.03.2001 до загального трудового стажу.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на пенсію згідно ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII.

Відмова відповідача позивачу у призначенні йому пенсії за підстав, викладених у своєму рішенні від 25.11.2016 є необґрунтованою з тих підстав, що така вимога була б обґрунтованою, в розумінні п.20 Порядку №637, тільки у випадках відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, а в даному випадку всі відповідні записи, які дають право позивачу на оформлення пільгової пенсії , в трудовій книжці позивача є.

При цьому позивач має належним чином оформлену трудову книжку, а також військовий квіток, в яких містяться записи про відповідні періоди трудового стажу із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII.

Оцінюючи указані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно з положеннями ч.3 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)…».

Оцінюючи ситуацію, в якій опинився позивач, місцевий суд дійшов правильного висновку, що рішення відповідача, яким відмовлено у зарахуванні до пільгового та загального стажу позивача спірних періодів роботи (зазначених у позові), було прийнято з порушенням принципів, визначених у пунктах 3, 5, 6, 8 ч.3 ст.2 КАС України.

Апеляційний суд вважає, що позивач у цій справі підтвердив свій пільговий та загальний трудовий стаж у спірний період записами в трудовій книжці. При цьому слід враховувати, що зазначені записи є правильними, оскільки мають бути оцінені у сукупності із всіма іншими відомостями про трудовий стаж працівника.

Відтак, враховуючи наведені правові норми, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що дії відповідача щодо не зарахування позивачу певних періодів роботи для призначення йому пенсії є порушенням конституційних прав позивача, тому що це призводить до звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача, які закріплені Основним Законом України.

При цьому, позивач надав достатньо доказів, згідно вимог законодавства, які підтверджують його право на пенсію згідно до ст.13 п. «а» Закону № 1788-XII.

При таких встановлених судом обставинах та положеннях законодавства, колегія суддів вважає, що рішення відповідача від 25 листопада 2016р. про відмову позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, так як судом встановлено, що з урахуванням встановлених судом фактичних обставин по справі позивач має право та достатньо трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.13 п «а» Закону № 1788-XII.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 10 березня 2017 року у справі № 423/3762/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, скасування рішення ПФУ та зобов`язання зарахування пільгового стажу і призначення пенсії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: Г.М.Міронова

О.О.Чебанов