Справа № 822/741/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/741/17

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

20 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 13.03.2017 року позовну заяву залишено без розгляду, на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 13.03.2017 року та прийняти нове рішення, яким направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду врегульовані ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст.99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, початок місячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського ОСОБА_3 з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

Таким чином, для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

Згідно з матеріалами справи, в особовій справі позивача наявний Акт № 1 від 20.08.2015 року, згідно з яким 11.08.2015 року та 15.08.2015 року ОСОБА_2 телефонним зв'язком повідомлено про те, що з 11.08.2015 року, згідно графіку розпочалася перевірка, відповідно до Закону України "Про очищення влади" та про необхідність написання заяви про згоду на перевірку, від чого Позивач відмовився і надання письмового пояснення причин цієї відмови ( стор. 27 справи).

Відповідно до витягу з Наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області №216 о/с від 21.08.2015 року "По особовому складу" (далі - Наказ №216 о/с від 21.08.2015 року), відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про очищення влади" та п.62 "А" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС в запас Збройних Сил старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 (П-005911), старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Зарічанського відділу міліції Хмельницького відділу УМВС, з 21 серпня 2015 року. На цьому Наказі зроблений запис: "Ознайомлений копію наказу отримав" підпис ОСОБА_2 і дата - 21.08.2015 року (стор. 32 справи).

Згідно з Розпискою ОСОБА_2 від 21.08.2015 року, він в СКЗ ХМВ отримав в тому числі Трудову книжку ( стор. 34 справи).

Таким чином, позивач був обізнаний зі спірним наказом саме з дати ознайомлення з ним та отримання трудової книжки - 21.08.2015 року, що підтверджується підписом позивача про ознайомлення, а до суду з адміністративним позовом звернувся лише в березні 2017 року, що відповідно свідчить про порушення ним строку звернення до суду, визначеному ст. 99 КАС України.

Надаючи правову оцінку твердженню позивача щодо провадження відносно нього кримінального провадження, як на обставину, що зумовила звернення до суду саме в березні 2017, тобто поза строком, визначеним ст.99 КАС України, суд зазначає та враховує наступне.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського ОСОБА_3 з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000).

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції з чим погоджується і колегія суддів, відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 29.05.2015 року у справі №686/15к до ОСОБА_2 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 50 днів терміном до 17.07.2015 року включно ( стор. 14 справи) і після сплину терміну запобіжного заходу, він отримав спірний наказ 21.08.2015 року і відповідно з цього дня міг реалізувати своє право на його оскарження в судовому порядку.

Цей висновок суду не спростовує і Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.02.2017 року по справі №686/12339/15-к, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.386 КК України та звільнено від покарання на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України ( стор. 10 - 12 справи), так як до Вироку Позивач перебував на волі і отримавши Наказ №216 о/с від 21.08.2015 року міг його оскаржувати.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно зазначив, що кримінальне провадження і Вирок суду від 10.02.2017 року стосовно позивача не були перешкодами та не унеможливлювали звернення позивача до суду, а тому і не є поважними причинами пропущення позивачем строку звернення до суду щодо оскарження Наказу №216 о/с від 21.08.2015 року, який він отримав перебуваючи на волі - 21.08.2015 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду адміністративного позову з підстав пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи те, що висновки суду обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_3