Справа № 826/14161/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

26 квітня 2017 року №826/14161/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві
проскасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 року,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799 зазначено помилкову назву виконавчого листа, на підставі якого відкрито виконавче провадження та не зазначено ідентифікаційний код боржника, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень та витребуваних копій матеріалів виконавчого провадження №51854799 не надав.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним виконавцем Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві 04.08.2016 відкрито виконавче провадження №51854799 з примусового виконання виконавчого напису від 03.12.2015 №НАС991585.

Позивач не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження №51854799, до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Так, вказані відносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, в редакції на момент виникнення спірних відносин.

Пунктом 4 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі написи нотаріусів.

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно частин першої та другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Суд наголошує, що Деснянським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві на порушення приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надано копії матеріалів виконавчого провадження №51854799.

З матеріалів справи видно, що виконавче провадження №51854799 відкрито на підставі виконавчого напису від 03.12.2015 №НАС991585.

Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса від 03.12.2013 за реєстраційним №7085 відповідає вимогам частини першої статті 18 Закону України, а також, відсутні підстави передбачені частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» для відмови у відкритті виконавчого провадження, то у державного виконавця були законні підстави для відкриття виконавчого провадження №51854799.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправними дій по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно тверджень позивача в постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 №51854799 не зазначено ідентифікаційний номер боржника, та не вірно зазначено назву виконавчого документу.

Так, позивач зазначає, що номер в назві виконавчого документа є не реєстраційним номером виконавчого напису від 03.12.2015, а номером нотаріального бланку, на якому вчинено виконавчий напис.

Суд ознайомившись із виконавчим написом встановив, що реєстраційний номер виконавчого напису є №7085, а не НАС 991585, як зазначено в спірній постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799.

Також, з постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799 вбачається, що ідентифікаційний номер боржника - ОСОБА_1 зазначено як НОМЕР_1, в той час, як згідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру видно, що ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799 містить описки у номері виконавчого напису та у номері ідентифікаційного коду боржника.

Однак, зазначені описки не впливають на законність винесеної державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799 та мають бути виправленні державним виконавцем в порядку, визначеному чинним законодавством.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2016 ВП №51854799 винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому є правомірною по суті, проте містить певні описки, які мають бути виправлені державним виконавцем.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Літвінова А.В.