Справа № 813/4326/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року № 813/4326/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу в частині та наказу, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі по тексту ГУ НП у Львівській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

-визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо внесення пропозиції про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2737 від 07.11.2016 року щодо накладення на поліцейського Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №484 о/с від 06 грудня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію»;

-зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, зарахувавши час вимушеного прогулу до вислуги років;

-стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 28 099 (двадцять вісім тисяч девяносто девять) грн. 80 коп. без урахування сум обовязкових до сплати податків та внесків;

-звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми за один місяць в розмірі 6 396 (шість тисяч триста девяносто шість) грн. 00 коп.

-повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі переплаченої суми 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року відкрито провадження у справі.

У відповідності до ч. 3 ст.15-1 Кодексу адміністративного судочинства України та Розпорядження №19-Р від 14.03.2017 року «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи визначено суддю Сакалоша В.М.

Ухвалою судді Сакалоша В.М. від 15.03.2017 року справу прийнято до провадження.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №484 о/с від 06 грудня 2016 року звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Вказаному наказу передувало службове розслідування призначене на підставі наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області про призначення службового розслідування №2500 від 17.10.2016 року. За наслідками проведеного службового розслідування, за грубі порушення службової дисципліни, вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та п.п.2.15.1, 2.15.2 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 року №60дск, що виразилось у не проведенні перед виконанням обовязків перевірки стану і справності обладнання камер, не прийнятті взятих під варту осіб за кількістю та не здійсненні постійного нагляду за поведінкою останніх, що призвело до надзвичайної події - групової втечі арештованих, на поліцейського Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. На переконання позивача, посадові особи ГУ НП у Львівській області при проведенні службового розслідування за наслідками втечі заарештованих осіб із Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, при оформленні і затвердженні висновку службового розслідування відносно ОСОБА_1 діяли поза межами правового поля, всупереч Конституції України, закону та відомчих нормативно-правових актів МВС України, прийнятих відповідно до закону та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України. Зокрема, при оформленні висновку службового розслідування ГУ НП у Львівській області і внесенні пропозиції щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із поліції, посадові особи не диференціювали вчинених позивачем дисциплінарних проступків відповідно до займаної посади і функціональних обовязків, а безпідставно обєднали їх разом із проступками посадових осіб, що вплинуло на прийняття помилкового рішення (вчинення дій) і як наслідок спричинило незаконне звільнення позивача із органів поліції.

Позовні вимоги позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що всі дії посадових осіб ГУ НП у Львівській області, під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і у вигляді звільнення зі служби в поліції, та звільнення зі служби в поліції були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України. Зокрема, на переконання відповідача, матеріалами службового розслідування проведеного відповідно до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та наказу МВС України від 12.03.2013 року №230 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування в ОВС України», вина позивача в грубому порушенні службової дисципліни доведена. Зазначає, що основною причиною надзвичайної події (втеча з ІТТ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області трьох осіб), що мала місце, є грубе порушення співробітниками Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та невиконання вимог Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 року №60дск, а саме, грубі порушення п.п.2.15.1, 2.15.2 Інструкції, що виразилось у не проведенні перед виконанням обов'язків перевірки стану і справності обладнання камер, не прийнятті взятих під варту осіб за кількістю та не здійсненні постійного нагляду за поведінкою останніх, зі сторони сержанта поліції ОСОБА_1 і старшого сержанта поліції ОСОБА_4, які несли службу на внутрішньому посту ІТТ №1 по охороні осіб, які утримуються в ньому. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 26.10.2012 року.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції України від 07.11.2015 року №66 о/с позивача було призначено на посаду поліцейського Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та присвоєно звання сержант поліції.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 проходив атестацію. Так, згідно атестаційного листа від 09.09.2016 року, підписаного 12.09.2016 року т.в.о начальника ГУ НП у Львівській області полковником поліції ОСОБА_5 та членами атестаційної комісії за результатами атестування позивача: «займаній посаді відповідає».

16.10.2016 року до ГУ НП у Львівській області надійшла інформація про втечу з ІТТ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області трьох осіб, а саме: ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8

На виконання п.п.2.1, 2.2.1, 2.2.20 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, з метою дослідження обставин, що стали приводом для порушення службової дисципліни, встановлення наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку, т.в.о. начальником ГУ НП у Львівській області був виданий наказ про призначення службового розслідування №2500 від 17.10.2016 року.

За наслідками проведеного службового розслідування, за грубі порушення службової дисципліни, вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та п.п.2.15.1, 2.15.2 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 року №60дск, що виразилось у не проведенні перед виконанням обовязків перевірки стану і справності обладнання камер, не прийнятті взятих під варту осіб за кількістю та не здійсненні постійного нагляду за поведінкою останніх що призвело до надзвичайної події - групової втечі арештованих, на поліцейського Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України №3460-ІV від 22.02.2006 року, таке дисциплінарне стягнення як звільнення з (органів внутрішніх справ) поліції, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу. Тому, наказом ГУ НП у Львівській області №484 о/с від 06.12.2016 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту КАС України), у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліції України», Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через МВС України згідно із законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Національну поліції України», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про Національну поліції України» - поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліції України» - поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно положень ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліції України», уразі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про Національну поліції України», проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 15 жовтня 2016 року в 20.00 год заступив на чергування на внутрішній пост ІТТ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області по охороні затриманих і взятих під варту осіб і виконував свої обовязки до 8.00 год. 16.10.2016 року.

Перед виконанням обовязків в 20.00 год. 15.10.2016 року через оглядові вічка та дверну кватирку камер позивач порахував всіх затриманих і взятих під варту осіб за їх кількістю, тобто фактично прийняв всіх затриманих і взятих під варту осіб, які перебували в камерах ІТТ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області і доповів про це інспектору-черговому який ніс службу у цей день. Дана обставина підтверджується описовою частиною наказу ГУ НП у Львівській області №2737 від 07.11.2016 року.

Згідно п.2.9. Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 року №60дск, передбачено, що працівник, який приймає чергування по ІТТ зобовязаний:

-перевірити наявність і правильність оформлення матеріалів згідно з якими затримані та взяті під варту особи перебувають в ІТТ; прийняти під розписку в журналі приймання - здавання чергування по ІТТ ключі від камер, наручники, інші технічні засоби, службову документацію і бланки, а також вилучені в поміщених до ІТТ осіб заборонені для зберігання в камерах речі, предмети та цінності;

-разом із черговим, що змінюється, під контролем відповідального від керівництва міського, районного, лінійного органу детально оглянути камери, усі інші приміщення ІТТ, а також його будівлю із зовнішнього боку, переконатися в справності замків, обладнання, засобів звязку й сигналізації;

-покамерно перевірити наявність затриманих і взятих під варту осіб за кількістю і за наявними щодо них документами, провести їх опитування й обшук.

Про приймання (здавання) чергування, виявлені при цьому недоліки та вжиті заходи, щодо їх усунення черговий, що заступає на службу і той, що змінюється, доповідають письмовим рапортом начальникові ІТТ (органу МВС України).

Надалі черговий по ІТТ зобовязаний, зокрема:

-організовувати виведення затриманих і заарештованих осіб з камер, особисто відчиняти двері камер, ключі від усіх замків постійно зберігати в себе;

-особисто замінювати постових; не менше одного разу на годину перевіряти несення служби нарядом; постійно інформувати наряд про осіб, за якими необхідний посилений нагляд; стежити за станом звязку, сигналізації, освітлення та обладнання ІТТ;

-у разі встановлення несправності засобів охоронно-попереджувальної сигналізації ІТТ, виявлення підкопу, пролому стін, стелі, підлоги, пошкодження віконних грат або замків негайно доповісти про це начальникові органу внутрішніх справ організувати обшуки затриманих і взятих під варту осіб, огляд камер, перевести їх до інших неушкоджених камер та посилити охорону.

Згідно п.2.15 зазначеної Інструкції постовий внутрішнього поста біля камер з утримуваними в них особами безпосередньо підпорядковується начальникові ІТТ, черговому та його помічнику.

Із вказаного вбачається, що саме на посадових осіб начальницького складу поліції, яким позивач безпосередньо підпорядкований по службі, і у яких зберігаються ключі від камер, покладається обовязок, вчинити дії перевірки стану і справності обладнання камер, тому позивач фактично був позбавлений такої можливості особисто здійснити перевірку стану і обладнання камер ІТТ.

Окрім цього, як стверджується самим позивачем за період несення ним служби з 20.00 год. 15.10.2016 року по 8.00 год 16.10.2016 року по охороні затриманих і взятих під варту осіб, які утримувались в ІТТ Самбірського ВП ГУПН у Львівській області, позивач виконував свої обов'язки сумлінно здійснював постійний нагляд за поведінкою в камерах затриманих і взятих під варту осіб. Більше того, під час несення служби після 22.00 год. 15.10.2016 року позивач вимагав від затриманих осіб, які перебували в камерах ІТТ не ходити по камерах та лягти на свої ліжка і спати.

Крім того, під час спостереження через дверне вічко камер за поведінкою утримуваних в ІТТ осіб у нічний час, позивачем не було виявлено очевидних порушень установленого режиму в ІТТ з боку заарештованих осіб, під час його чергування з 20.00 год. 15.10.2016 року по 08.00 год. 16.10.2016 року.

Разом із тим, 16.10.2016 року була скоєна втеча з ІТТ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8

На виконання п.п.2.1, 2.2.1, 2.2.20 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, з метою дослідження обставин, що стали приводом для порушення службової дисципліни, встановлення наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку, а не доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, т.в.о. начальником ГУНП у Львівській області був виданий наказ про призначення службового розслідування №2500 від 17.10.2016 року.

Так, в процесі проведення службового розслідування встановлено, що 16.10.2016 року, близько 00.45 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_8, перебуваючи в камері №3 ІТТ Самбірського ВП ГУНП, розібравши фрагмент стіни та розпилявши металеву решітку указаної стіни камери, через утворений отвір, який виходив у внутрішній двір відділу поліції, покинули приміщення камери та перелізши через огорожу опинилися на волі. У подальшому 16.10.2016 близько 20:00, арештований ОСОБА_9 через указаний вище отвір в стіні аналогічним шляхом вчинив втечу з камери № З ізолятора тимчасового тримання.

16.10.2016 року СВ Самбірського ВП розпочато кримінальне провадження №0001329 за ч.2 ст.393 Кримінального кодексу України, за фактом втечі з місця позбавлення волі, або з-під варти, вчиненої групою осіб.

Вжитими заходами розшуку працівниками Самбірського ВП ГУ НП 16.10.2016 року о 22:30 год. по вул. Бандери. м.Самбора. затримано ОСОБА_9, 17.10.2016 року о 00:30 год. в с.Дешичі, Старосамбірського району, Львівської області затримано ОСОБА_7, яких доставлено в Самбірський ВП ГУ НП, а 26.10.2016 року у м.Київ працівниками ДПНЗ затримано ОСОБА_10

Крім цього, 17.10.2016 року слідчим відділом прокуратури Львівської області розпочате кримінальне провадження №0000204, за ч.2 ст.367 Кримінального кодексу України України, за фактом службової недбалості, вчиненої службовими особами Самбірського ВП ГУ НП, що спричинило тяжкі наслідки.

У процесі проведення службового розслідування встановлено, що в період з 15.10.2016 року по 16.10.2016 року на службу в Самбірському ВП ГУ НП заступали:

-15.10.2016 року з 08:00 год. до 20:00 год.: начальник СРПП №3 капітан поліції ОСОБА_11, старший інспектор-черговий СРПП №3 майор поліції ОСОБА_12, на пост в ІТТ поліцейський СРПП №3 сержант поліції ОСОБА_13;

-з 20:00 год. 15.10.2016 року до 08:00 год. 16.10.2016 року: начальник СРПП №4 майор поліції ОСОБА_14, інспектор СРПП №4 капітан поліції ОСОБА_15, на пост в ІТТ поліцейський сержант поліції ОСОБА_1;

-16.10.2016 року з 08:00 год. до 20:00 год.: інспектор СРПП №2 капітан поліції Голик 10.Сї; старший інспектор-черговий СРПП №2 старший лейтенант поліції ОСОБА_16. на пост в ІТТ поліцейський старший сержант поліції ОСОБА_4;

-з 20:00 год. 16.10.2016 року до 08:00 год. 17.10.2016 року: начальник СРПП №3 капітан поліції ОСОБА_11, інспектор СРПП №3 лейтенант поліції ОСОБА_17, на пост в ІТТ поліцейський СРПП № 3 сержант поліції ОСОБА_13

Із матеріалів службового розслідування вбачається, що втеча вищевказаних арештованих з ізолятора тимчасового тримання Самбірського ВП ГУ НП стала можливою у наслідок грубих порушень в організації роботи ITT, безвідповідального ставлення працівників відділу поліції до виконання покладених па них службових обовязків по забезпеченню надійної охорони спецконтингенту.

Таким чином, за наслідками ж проведеного службового розслідування, за грубі порушення службової дисципліни, вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та п.п.2.15.1, 2.15.2 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 року №60дск, що виразилось у не проведенні перед виконанням обовязків перевірки стану і справності обладнання камер, не прийнятті взятих під варту осіб за кількістю та не здійсненні постійного нагляду за поведінкою останніх та призвело до надзвичайної події - групової втечі арештованих, на поліцейського Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області на сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Як зазначається позивачем, із результатами цього розслідування позивача не ознайомлювали.

Водночас, як стверджує матеріалами справи, зазначений висновок службового розслідування в частині пропозиції щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції із переліком порушень службової дисципліни є необгрунтований і такий, що не відповідає дійсним обставинам та суперечить вимогам чинного законодавства України, яке регулює дані правовідносини.

Посадові особи ГУ НП у Львівській області при проведенні службового розслідування за наслідками втечі заарештованих осіб із Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, оформленні і затвердженні Висновку службового розслідування відносно ОСОБА_1 діяли всупереч Конституції України, закону та відомчих нормативно-правових актів МВС України, прийнятих відповідно до закону та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України.

Зокрема, при оформленні висновку службового розслідування ГУ НП у Львівській області і внесенні пропозиції щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із поліції, посадові особи не диференціювали вчинених позивачем дисциплінарних проступків відповідно до займаної посади і функціональних обовязків, а безпідставно обєднали їх разом із вчинками інших посадових осіб, що вплинуло на прийняття рішення (вчинення дій) і як наслідок спричинило незаконне звільнення позивача із поліції.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України - дисциплінарний проступок- невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Відповідно до ст.8 Дисциплінарного статуту начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни, повинен постійно його контролювати. Начальник зобовязаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

У разі вчинення незначеного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового і начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

Як вбачається із особової справи ОСОБА_1 та послужного списку, позивач за період служби в органах внутрішніх справ та поліції жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Згідно Атестаційного листа від 09.09.2016 року, підписаного 12.09.2016 року т.в.о начальника ГУ НП у Львівській області полковником поліції ОСОБА_5 та членами атестаційної комісії за результатами атестування позивач отримав висновок «Займаній посаді відповідає».

В атестаційному листі зазначено, що поліцейський сержант поліції ОСОБА_1 за період проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, добросовісний та виконавчий працівник. Нормативні акти, накази, інструкції, що регламентують діяльність поліції знає та правильно керується ними у своїй практичній діяльності. До виконання службових обовязків відноситься сумлінно.

Однак, посадовими особами ГУ НП у Львівській області при підготовці та затвердженні висновку службового розслідування та оформленні наказу ГУ НП у Львівській області про накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення із служби поліції відповідно до вимог Дисциплінарного статуту не було враховано тяжкості проступку, обставин за яких його скоєно, не врахували попередньої поведінки позивача, зокрема того, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дії посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо внесення пропозиції про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2737 від 07.11.2016 року щодо накладення на поліцейського Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №484 о/с від 06 грудня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено протиправність звільнення позивача зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді поліцейського Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника. У відповідності до ч. 3 п. 2 даного Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством. - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до Наказу МВС №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням суми заробітної плати за фактично відпрацьовані 2 місяці на число календарних днів за цей період.

Відповідно до оскаржуваного наказу від 06.12.2016 року №484 о/с, позивача було звільнено зі служби в поліції 06.12.2016 року.

В матеріалах справи міститься довідка про грошове забезпечення позивача від 21.12.2016 року №562/75.

Середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 209,70 грн.

З огляду на вищевикладене та враховуючи кількість робочих днів у відповідні періоди, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить з 07.12.2016 року по 19.04.2017 року: 209,70 * 134 (кількість календарних днів за період з 07.12.2016 року по 19.04.2017 року) = 28 099 (двадцять вісім тисяч девяносто девять) грн. 80 коп.

Таким чином, до виплати підлягає сума у розмірі 28 099 (двадцять вісім тисяч девяносто девять) грн. 80 коп., з якої повинні бути утримані всі обов'язкові платежі та збори, що підлягають відрахуванню з заробітної плати.

Водночас, згідно з п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача та стягнення грошового забезпечення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо внесення пропозиції про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №2737 від 07.11.2016 року щодо накладення на поліцейського Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №484 о/с від 06 грудня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

Зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, зарахувавши час вимушеного прогулу до вислуги років.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 28 099 (двадцять вісім тисяч девяносто девять) грн. 80 коп. без урахування сум обовязкових до сплати податків та внесків.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми за один місяць в розмірі 6 396 (шість тисяч триста девяносто шість) грн. 00 коп. звернути до негайного виконання.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі переплаченої суми 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 квітня 2017 року.