Справа № 565/332/17
Суддя: Демчина Т.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/332/17
Провадження № 2-а/565/45/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року 11 год. 15 хв. м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Демчини Т.Ю. при секретарі Ковальчук В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області
провизнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області (надалі - УПСЗН) з вимогами визнати бездіяльність УПСЗН щодо недоплати йому одноразової грошової допомоги до 5 травня протиправною, зобов`язати УПСЗН здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач являється учасником бойових дій, на підставі норми ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» повинен був отримати у 2016 році до 5 травня одноразову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком в сумі 5650,00 грн. Проте відповідач йому виплатив лише 920,00 грн., недоплата складає 4730,00 грн. На заяву позивача про проведення перерахунку та доплату йому невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідач відмовив. Таку бездіяльність позивач вважає протиправною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги позовної заяви та пояснив, що виплата йому одноразової грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж передбачено ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», порушує його конституційні права на соціальний захист, є протиправною та не відповідає вимогам Конституції України, рішенню Конституційного Суду України від 22.05.08 р. № 10рп-2008, практиці Європейського Суду з прав людини.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та підтримала письмові заперечення відповідача, які обґрунтовуються наступним. Пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.14 р., розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. ОСОБА_3 за часом прийнято пізніше норм ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік учасникам бойових дій слід виплачувати у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.16 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Саме у такому розмірі таку виплату і було проведено позивачу. З підстав додержання відповідачем вимог законодавства при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 як учаснику бойових дій одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році, представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 При цьому суд встановив та врахував наступне.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ № 025460, виданим 14.08.15 р. УМВС України в Рівненській області.

З наданих відповідачем ОСОБА_4 на зарахування допомоги до Дня Перемоги за 2016 рік вбачається і позивачем не оспорюється, що 20.05.16 р. йому як учаснику бойових дій виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в сумі 920,00 грн.

Вважаючи дії відповідача неправомірними та виплачену допомогу меншою, ніж передбачено ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач 08.11.16 р. звернувся до відповідача із заявою про усунення порушень його прав шляхом проведення доплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік до розміру пяти мінімальних пенсій за віком, на яку отримав відповідь від 17.11.16 р. про відмову в перерахунку вищезазначеної виплати.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.08 р., щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.14 р., який набув чинності 01.01.15 р., розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення ст.ст.12, 13, 14, 15, та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

З набранням чинності вищезазначеним Законом, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.16 р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, учасникам бойових дій - у розмірі 920,00грн.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте по-різному встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03.10.97 р. зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, застосовуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи, що ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.14 р. прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в даному випадку підлягають застосуванню норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо обрахунку та виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій відповідно до Закону України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.16 р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», з огляду на те, що дані нормативні акти неконституційними не визнавались, є правомірними.

Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі № 537/5837/14-а від 10.02.16 р. про те, що при визначенні розміру щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій необхідно керуватись ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», на яку посилається позивач в обґрунтування підстави своїх позовних вимог, до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки регулює однорідні правовідносини, що виникли до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.14 р.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем правомірно виплачено ОСОБА_1 у 2016 році щорічну одноразову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 920,00 грн., визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.16 р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України відповідно до положень ст..94 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст. 2, 7, 11, 41, 71, 86, 94, 161-163, 257 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління праці ста соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області відмовити у звязку з безпідставністю.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: