Справа № 331/767/17
Суддя: Скользнєва (Швидка) Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/59/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

за участю представника

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3, про визнання дій неправомірними та скасування постанови серії АР 765115 від 20 січня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3, про визнання дій неправомірними та скасування постанови серії АР 765115 від 20 січня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 січня 2017 року 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3 винесено постанову серії АР № 765115, якою визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови порушенням є 20 січня 2017 року о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «LEXUS ES 350» , номерний знак НОМЕР_1, на перехресті проспекту Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4 «г» ПДР України.

Таке твердження не відповідає дійсним обставинам, адже 20 січня 2017 року о 13 годині 10 хвилин він дійсно, керуючи автомобілем «LEXUS ES 350» , номерний знак НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч на перехресті проспекту Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі. Проте, дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч» перед перехрестям не було та відповідно до дорожньої розмітки по пр. Соборному в м. Запоріжжі на зазначеному перехресті дозволено поворот ліворуч.

Також, під час винесення оскаржуваної постанови інспектором не були взяті до уваги його пояснення щодо обставин справи, не надані докази скоєння ним відповідного адміністративного правопорушення та не було досліджено інших доказів. Позивачу було відмовлено в наданні можливості внести свої заперечення та на постанові про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, просить суд скасувати постанову АР № 765115 Інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3 від 20 січня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ч1 ст.122 КпАП України в розмірі 255 гривень; провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Додатково зазначив, що з наданого відповідачем відеозапису, який оглянуто в судовому засіданні, не вбачається, що ОСОБА_2 при здійсненні повороту ліворуч на перехресті проспекту Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі допустив порушення дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч», оскільки наданий відеозапис не підтверджує наявність перед зазначеним перехрестям зазначеного знаку, як і не містять зазначені відомості будь-які інші наявні в матеріалах справи докази. Вважає, що стороною відповідача, на якого нормами ст. 71 КАС України покладено обовязок доказування своєї позиції, не доведено наявність на перехресті пр. Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч», а тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Інспектор 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, але надала суду письмові заперечення на позов ОСОБА_2, додавши до них диск з відеозаписом вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. З письмових заперечень відповідача вбачається, що остання проти позову заперечує, вважає, що в діях ОСОБА_2 є наявність ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, а її постанова про притягнення ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою. На підставі викладеного, просила суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Приймаючи до уваги пояснення позивача та його представника, письмові заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні наданий стороною відповідача відеозапис, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_2, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), КАС України, КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію».

У відповідності до ст.ст.222, 258 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ч. 3ст.122 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.222 КУпАП (в редакції, чинній на час прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення) органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Мікулянич К.М. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя і має спеціальне звання лейтенант поліції, а тому уповноважена розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, які вчиняються на території м.Запоріжжя.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови АР № 765115 про адміністративне правопорушення від 20 січня 2017 року, ОСОБА_2, 20 січня 2017 року о 13 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «LEXUS ES 350» , номерний знак НОМЕР_1, на перехресті проспекту Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4 «г» ПДР України. (а.с. 4)

Відповідно до ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку і відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбачено частиною ч.1 ст.122 КУпАП, доказів, в тому числі і автоматичної відео фіксації правопорушення до постанови не додавалося.

На підставі ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем в судовому засіданні надано відеозапис нагрудної камери.

Під час огляду в судовому засіданні наданого відповідачем відеозапису нагрудної камери встановлено, що дійсно 20 січня 2017 року о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_2 дійсно, керуючи автомобілем «LEXUS ES 350» , номерний знак НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч на перехресті проспекту Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі.

Проте, зазначений факт не спростовується позивачем, оскільки ним оспорюється факт наявності на перехресті проспекту Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч».

Таким чином, судом встановлено, що наданий відповідачем відеозапис нагрудної камери не доводить та не спростовує позицію позивача, що відсутності на перехресті проспекту Соборного та вул. Верхньої в м. Запоріжжі дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч», а тому слід вважати, що відповідач обов'язку, покладеного на нього ч. 2 ст. 71 КАС України, не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи також вбачається, що у постанові по справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 765115, від 20 січня 2017 року, винесеної 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_4, не зазначено жодного доказу, на підставі яких було встановлено наявність у діях ОСОБА_2, адміністративного правопорушення і винність даної особи в його вчиненні.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.248 Кодексу України про адміністративне правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували, що позивачем були порушенні Правила дорожнього руху України.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності всебічно, повно і обєктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності та не надав належної оцінки безпосередньо поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин, твердження позивача на заперечення факту порушення ним вимог Правил дорожнього руху України заслуговують на увагу.

Доводи, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті, дослідженням матеріалів справи, доказами, наданими позивачем, поясненнями позивача та його представником, викладеними в позові, відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували обставини, зазначені ОСОБА_2, у звязку з чим постанова про адміністративне правопорушення є безпідставною та необґрунтованою, оскільки, відповідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За цих обставин, оскільки відповідачем не зібрано достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати у звязку із відсутністю в діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Стосовно позовних вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Так, питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції відповідача.

За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень у відповідних правовідносинах, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ст. ст. 222, 289, 292, 293 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову АР № 765115 Інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3 від 20 січня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КпАП України в розмірі 255 гривень.

В інший частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

11.04.2017 .