Справа № 369/196/17
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/196/17
Провадження № 2-а/369/86/17
ПОСТАНОВА

іменем України

23.02.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та зобов»язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та зобов»язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що з метою реалізації свого конституційного права на безоплатне виділення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області він звертався до ОСОБА_2 сільської ради з інформаційними запитами про надання інформації щодо земель комунальної власності в межах с. Петропавлівська Борщагівка, які ще не надані у користування та можуть бути надані йому у власність або користування.

Зокрема, він звертався до відповідача з запитом про надання публічної інформації вх. № 35 від 15 червня 2016 року про місце розташування земельних ділянок в межах ОСОБА_2 сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації ним права на безоплатне отримання у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Проте, на свій запит він отримав відповідь вих. № 35 від 17 червня 2016 року, якою йому відмовлено у його задоволенні, мотивуючи це тим, що надання зазначеної інформації не входить до компетенції органу місцевого самоврядування. Дана відмова є незаконною, необгрунтованою та такою, що не грунтується на нормах чинного законодавства, а також порушує його конституційні права.

Не погоджуючись з зазначеною відповіддю, він повторно звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації за вх. № 119 від 18 листопада 2016 року, обгрунтувавши додатково незаконність відмови у наданні запитуваної інформації.

Проте, на свій повторний запит він уже отримав відповідь, що в ОСОБА_2 сільській раді відсутні графічні матеріали на паперових носіях, на яких позначаються землі, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову, у зв»язку з проведенням інвентаризації земель. Крім того, зазначено, що йому було надано уже відповідь на його запит за вх. № від 15 червня 2016 року відповідно до вимог чинного законодавства.

Аналіз зазначених відповідей ОСОБА_2 сільської ради дає підстави стверджувати про ухилення від надання відповіді йому на його запит про надання публічної інформації та порушення його права на отримання публічної інформації.

Вказані підстави для відмови у наданні запитуваної інформації є надуманими, необгрунтованими, безпідставними та такими, що порушують його право на отримання інформації та в подальшому на отримання земельної ділянки.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні публічної інформації, у разі її відсутності відповідач у відповіді має вказати розпорядника такої інформації, не надання запитуваної інформації є порушенням прав позивача.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо порушення права ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації шляхом ненадання публічної інформації про місце розташування земельних ділянок в межах ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації ним права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зобов»язати ОСОБА_2 сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 інформацію про місце розташування земельних ділянок в межах ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації ним права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, стягнути з місцевого бюджету ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., встановити судовий контроль за виконанням рішення ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області шляхом зобов»язання відповідача надати до суду звіт про виконання судового рішення у строк один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В послідуючому позивачем ОСОБА_1 було подано суду клопотання про стягнення судових витрат, в якому позивач просив стягнути з місцевого бюджету ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на його користь витрати, пов»язані з наданням йому правової допомоги в сумі 3600 грн..

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, позивач надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності і відсутності представника позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області позов не визнав і заперечував проти його задоволення. В наданих суду запереченнях на адміністративний позов представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради зазначав, що в ОСОБА_2 сільській раді відсутня у будь-якому вигляді інформація, яка запитувалась позивачем, по причині незавершення на даний час інвентаризації земель згідно Договору про закупівлю послуг за державні кошти (по наданню ТОВ «МЕНІ ЛЕНД» послуг інженерних з інвентаризації земель на території ОСОБА_2 сільської ради). Представник відповідача зазначав, що відсутні будь-які відомості у виконкомі ОСОБА_2 сільської ради та в інших організаціях чи установах відносно вільних земельних ділянок комунальної власності, і тільки виключно після закінчення виконання інвентаризації земель буде можливо визначити вільні земельні ділянки комунальної власності. Відповідно до вищевикладеного, як зазначав представник відповідача, переадресувати інформаційні запити позивача виявилось неможливим.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України „Про доступ до публічної інформації» публічна інформація-це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб»єктом владних повноважень своїх обов»язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб»єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 3 вказаного Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов»язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб»єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до вимог ст. 5 вказаного Закону доступ до публічної інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно вимог ст. 7 даного Закону конфіденційна інформація-інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб»єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій ст. 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою цієї статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди-лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до вимог ст. 19 вказаного Закону запит на інформацію-це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п»яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до вимог ст. 22 вказаного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов»язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов»язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п»ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов»язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім»я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Згідно вимог ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) ненадання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядником обов»язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати йому інформацію про місце розташування земельних ділянок в межах ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не наданих у користування , що можуть бути використані під забудову для реалізації ним права на безоплатне отримання у власність для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Заступником сільського голови ОСОБА_3 17 червня 2016 року за вихідним № 35 ОСОБА_1 була надана відповідь, що на його інформаційний запит за вх. № 35 від 15 червня 2016 року щодо надання інформації про місце розташування земельних ділянок в межах села П.Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, виконавчий комітет ОСОБА_2 сільської ради повідомляє наступне, а саме відповідно до ст. 193, 194, 195 ЗК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших законодавчих актів, надання зазначеної ним в запиті інформації не входить до компетенції органу місцевого самоврядування.

Позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з запитом на отримання публічної інформації за вх. № 119 від 18 листопада 2016 року, в якому просив негайно надати йому інформацію про місце розташування земельних ділянок в межах ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації ним права на безоплатне отримання у власність для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із зазначенням їх цільового призначення кожної та наданням графічних матеріалів з зазначенням місця розташування усіх земельних ділянок.

24 листопада 2016 року за вих. № 119 заступником сільського голови ОСОБА_3 ОСОБА_1 була надана відповідь, що на його інформаційний запит за вх. № 119 від 18 листопада 2016 року щодо надання інформації про місце розташування земельних ділянок в межах ОСОБА_2 сільської ради, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, виконавчий комітет ОСОБА_2 сільської ради повідомив наступне. А саме, згідно із ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр-єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

До об»єктів Державного земельного кадастру відповідно до ст. 10 Закону віднесено відомості про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць, а також відомості про земельні ділянки.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Крім цього, нормою ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація-це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб»єктами владних повноважень своїх обов»язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб»єктів власних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

В ОСОБА_2 сільській раді відсутні графічні матеріали на паперових носіях, на яких позначаються землі, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову, у зв»язку з проведенням інвентаризації земель.

Враховуючи вищенаведене, виконком ОСОБА_2 сільської ради повідомив, що ОСОБА_1 була надана відповідь на запит за вх. № 35 від 15 червня 2016 року відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 10, 11 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів про порушення його прав при зверненні до суду з даним позовом, судом також не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, то не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. і витрат за надання правової допомоги в розмірі 3600 грн., що відповідає вимогам ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 11, 87, 90, 94, 98, 159, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ковальчук Л.М.