Справа № 825/1738/16
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Чернігів Справа № 825/1738/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН» до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ОРІОН» звернулось до суду з адміністративним позовом до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.08.2016 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, про порушення платником податків вимог чинного законодавства є безпідставними та необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки законодавством не передбачено обмежень щодо оптової торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС, і відповідно, не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним. Вказує, що оптова торгівля здійснювалась на підставі договорів поставки або купівлі-продажу нафтопродуктів, які укладені з юридичними особами або фізичними особами-підприємцями, розрахунки здійснювались у безготівковій формі через банківські установи без застосування платіжних карток, тобто реалізація підакцизного товару здійснювалася субєктам господарювання для використання у їх власній господарській діяльності, спрямованій на отримання прибутку, а не на кінцеве споживання підакцизних товарів фізичними особами для задоволення власних потреб. Крім того, позивач наголошує, що за умови здійснення попередньої оплати за товар у безготівковій формі, технічне обладнання АЗС взаємоповязане так, що без застосування РРО неможливо здійснити відпуск нафтопродуктів оптовому покупцю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що за своїм функціональним призначенням мережа автозаправних станцій використовується саме для роздрібної торгівлі нафтопродуктами, тобто реалізації для кінцевого споживача, а оптова торгівля можлива лише через відповідні нафтобази, а тому податкові зобовязання зі сплати 5% акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу АЗС безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків під час здійснення розрахункових операцій.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ОРІОН» (), з питань дотримання вимог податкового законодавства при відображенні даних, задекларованих у податковій звітності декларації акцизного податку, за результатами якої складено акт від 21.06.2016 № 258/14/24834968 (а.с. 22-47 т. 1).

Згідно висновків, викладених в акті, під час перевірки було встановлено, що в порушення вимог підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23.01.2015 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» ТОВ «ОРІОН» занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за період з 16.10.2015 по 31.12.2015 на суму 40987,00 грн., в тому числі за період з 16.10.2015 по 31.10.2015 в сумі 11393,00 грн., в листопаді 2015 року в сумі 14914,00 грн., в грудні 2015 року в сумі 14680,00 грн.

Такі висновки відповідача ґрунтується на тому, що за результатами аналізу податкової звітності акцизного податку за жовтень-грудень 2015 ТОВ «ОРІОН» встановлено факт декларування сум від реалізації моторного палива, яке при відпуску було оплачено готівкою. Суми виручки, отримані за моторне паливо, відпущене з АЗС по відомостям та оплачене з розрахункового рахунку, до декларації з акцизного податку не вносились.

Як вбачається з копії рішення від 21.07.2016 № 2366/10/25-01-10-01-15 про результати розгляду скарги (а.с. 143-146 т. 3), Головним управлінням ДФС у Чернігівській області було частково скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.04.2016 № НОМЕР_2 про збільшення сум грошового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 21906,25 грн., в тому числі основного платежу 17525,00 грн., штрафних фінансових санкцій 4381,25 грн. та залишено без змін в частині суми 45181,25 грн., у тому числі основного платежу 36145,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 9036,25 грн.

29.08.2016 відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від № НОМЕР_1 про стягнення суми грошового зобовязання з акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 45181,25 грн. (36145,00 грн. за основним платежем та 9036,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 9 т. 1).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Згідно підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платником податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 та підпунктом 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, при цьому базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів.

До підакцизних товарів належать, серед іншого, нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне (пункт 215.1 статті 215 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Кваліфікуючими ознаками поняття «реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами» є: продаж товарів, тобто операція, при якій відбувається перехід права власності на товар; спеціальна суб'єктність - споживачі; некомерційне використання товару.

Аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що оподаткуванню акцизним податком підлягають лише ті підакцизні товари, зокрема, нафтопродукти, які реалізовуються безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Поняття «комерційне використання» та «некомерційне використання», які є визначальними для сплати акцизного податку, не визначенні жодним нормативно-правовим актом України. Господарський кодекс України, а саме назва глави 4 - Господарська комерційна діяльність (підприємництво) - ототожнює комерційну діяльність з підприємництвом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Верховний Суд України у постанові від 11.06.2013 у справі № 21-41а13 визначив, що під комерційною метою слід розуміти власну господарську діяльність, метою якої є одержання прибутку.

Таким чином, акцизний податок не сплачується в разі реалізації підакцизних товарів, які використовуватимуться в господарській діяльності для одержання прибутку.

При цьому презюмується, що для комерційного використання придбаваються підакцизні товари саме субєктами господарювання.

З матеріалів справи слідує, що позивачем були укладені договори купівлі продажу з ТОВ «Ізюм-Стиль» від 20.01.2015 № 05/15, з ТОВ «Агроконтракт» від 02.01.2013 № 26, з ФГ «ЕЛІТСОРТНАСІННЯ» від 02.09.2013 № 110, з СТОВ «Шабалинівське» від 10.08.2015 № 19, з Коропським СЛГ «Агролісгосп» від 02.01.2007 № 6, з Коропським МРП від 01.01.2015 № 2/1, з КЗ Черешенька СШІ І-ІІІ ступенів від 21.10.2015 № 40, від 05.11.2015 № 45, від 02.12.2015 № 50, з Червоненським психоневрологічним інтернатом від 27.10.2015 № 40, від 13.11.2015 № 48, від 26.11.2015 № 49, від 24.12.2015 № 51, договір поставки нафтопродуктів з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХОЙЛ» від 11.06.2015 № 11/06/15-Г, з СПД ОСОБА_3 від 01.07.2013, договір постачання скрапленого газу з ТОВ «ВТФ «Дайна» від 02.01.2014 та з ПП «Короптранс» від 01.11.2015 № 50 (а.с. 67-105 т. 1).

Відповідно до умов договорів між ТОВ «ОРІОН» (продавець) та ТОВ «Ізюм-Стиль», СТОВ «Шабалинівське», Коропським МРП, СПД ОСОБА_3, ПП «Короптранс», продавець зобовязується продати і відпустити нафтопродукти через свою мережу АЗС по відомостям, що надають право на одержання нафтопродуктів, а покупець зобовязується оплачувати вартість відпущених у такий спосіб нафтопродуктів.

За умовами договорів між позивачем та ТОВ «Агроконтракт», ФГ «ЕЛІТСОРТНАСІННЯ», Коропським СЛГ «Агролісгосп», КЗ Черешенька СШІ І-ІІІ ступенів, Червоненським психоневрологічним інтернатом, продавець продає та передає у власність покупцю ПММ. Кількість, ціна та сума до оплати вказується в рахунках-фактурі.

Згідно умов договору між позивачем та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХОЙЛ» продавець зобовязується продати і відпустити покупцеві нафтопродукти через мережу автозаправних станцій продавця по одноразових бланках-дозволу (талонах), які дають право на отримання нафтопродуктів і належать покупцю, а покупець зобовязується прийняти та оплачувати нафтопродукти згідно умов договору.

Відповідно до умов договору постачання скрапленого газу між позивачем та ТОВ «ВТФ «Дайна», продавець зобовязується поставити і передати нафтопродукти у власність покупця.

Позивачем на підтвердження виконання умов даних договорів були надані суду копії платіжних доручень, податкових та видаткових накладних, змінних звітів АЗС (а.с. 106-250 т. 1; а.с. 1-161, 179-250 т. 2; а.с. 1-17 т. 3).

З огляду на викладене, враховуючи придбання нафтопродуктів субєктами господарювання, а не фізичними особами, надання позивачем платіжних доручень, податкових та видаткових накладних на виконання вказаних договорів, суд дійшов висновку, що продаж нафтопродуктів суб'єктам господарювання відбувся для їх використання у власній господарській діяльності цих субєктів.

Враховуючи положення статті 55 Господарського суду України та зважаючи на презумпцію добросовісності дій платника податків, в разі встановлення, що реалізація здійснювалась для субєктів господарювання за недоведеності податковим органом, що контрагенти позивача використовували підакцизні товари не для комерційної мети, слід вважати, що товариство, яке здійснило відпуск нафтопродуктів, скрапленого газу через АЗС субєкту підприємництва, не повинно сплачувати акцизний податок.

Крім того, постачання в безготівковому порядку або у готівковому порядку через касу підприємства та подальшим отриманням пального на АЗС з використанням спеціальних жетонів, чеків тощо, не породжує законодавчо обґрунтованих підстав для оподаткування таких продажів акцизним податком у роздрібній торгівельній мережі.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442, зокрема, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, а відпуск пального відбувається через паливно -, масло - та газороздавальні колонки кінцевому споживачу, оскільки такі висновки не ґрунтуються на положеннях підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, які визначають, що умовою виникнення об'єкта оподаткування акцизним податком є саме факт здійснення операції продажу товару кінцевому споживачу для його особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, про що зазначалось вище.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктів через АЗС не є єдиним виключним правом суб'єкта господарювання. Вказані Правила не регулюють правовідносини у сфері оптового продажу нафтопродуктів та відповідно не можуть його забороняти.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2016 № НОМЕР_1.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ТОВ «ОРІОН» необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь ТОВ «ОРІОН» підлягають присудженню здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 29.08.2016 № НОМЕР_1.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРІОН» () судові витрати в розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області ().

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.О. Непочатих