Справа № 128/360/17
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/360/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП м. Вінниця ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 03 лютого 2017 року постановою серії АР № 570709, складеною відповідачем, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. На думку відповідача, він, 03.02.2017 року о 09:25 год., в м. Вінниці на перехресті вул. Замостянська та проспект Коцюбинського, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3. ПДР України. Позивач вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Вважає, що висновки відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки, підїхавши до світлофору, на якому горіло червоне світло, він за кілька метрів до ліній «стоп» зупинився, а потім, коли на ньому загорілось жовте світло, він почав рух автомобілем і проїхав світлофор на дозволений сигнал (не на червоний). Зазначає, що порушити ПДР він не міг, оскільки позаду його автомобіля тоді знаходився автомобіль ППС із включеними проблисковими маячками. На його пропозицію надати можливість переглянути відеозапис вказаного вище правопорушення, відповідач запевнив його, що «на маленькому екрані не видно, але на великому екрані буде видно, що він проїхав на червоний». Така позиція відповідача (згідно якої правопорушення буде видно лише на великому екрані), на думку позивача є нелогічною. Крім того, в якості доказу до постанови додається відео з нагрудної камери АВ-00046. На запитання позивача, чи пройшов даний прилад відповідну сертифікацію в Україні і чи належним чином відповідач вміє користуватись приладом, відповідач йому належного пояснення не надав. Позивач вважає це суттєвою обставиною, що має значення для справи, оскільки Наказом МВС № 33 від 01.03.2010 року було затверджено виключний перелік приладів, якими здійснюється відеофіксація порушень ДТП, а саме: вимірювач швидкості радіолокаційний «Беркут», «Сокіл», «Іскра-1», «Рапіра», «Візир». Вимірювач швидкості радіолокаційний з фотофіксацією «АРЕНА»; лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM». Таким чином, відеозапис нагрудної камери інспектора ППС невідомої моделі та виробника (який не пройшов необхідну сертифікацію та незатверджений вищевказаним наказом), в силу положень ст. 251 КУпАП, не може бути належним доказом адміністративного правопорушення. Також позивач, посилаючись на рішення КСУ № 5 рп/2015 від 26.05.2015 року, зазначає, що оскаржувана постанова є такою, що винесена з порушенням визначеної чинним законодавством процедури, а саме: була винесена за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 25, що не є адресою органу, уповноваженого законом розглядати справу, розглядатися справа про порушення ПДР може тільки в будівлі відповідного управління патрульної поліції.

За вказаних вище обставин позивач звернувся до суду з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 570709 від 03.02.2017 року.

В судове засідання 20.04.2017 року сторони по справі не зявились.

Позивач ОСОБА_1 20.04.2017 року подав через канцелярію суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3 на електронну адресу суду 19.04.2017 року надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника УПП у м. Вінниці, при розгляді справи представник просив врахувати письмові заперечення, які подавались раніше.

За таких обставин, керуючись ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 03 лютого 2017 року інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову серії АР № 570709 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і застосовав відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) грн. Згідно постанови, 03.02.2017 року о 09:25 год., в м. Вінниці на перехресті вул. Замостянська та проспект Коцюбинського, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3. ПДР України (а.с. 5).

Згідно ксерокопії письмових пояснень ОСОБА_1 від 03.02.2017 року, він з висновками інспектора не погодився, оскільки рух автомобіля розпочав під час жовтого кольору світлофору (а.с. 4).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, в тому числі, за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до п. 1 ст. 162 КАС України, ст. 293 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість винесеної постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд може прийняти постанову про скасування постанови і закриття справи.

Положеннями статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак, попередньо направив на адресу суду письмове заперечення на даний адміністративний позов. Згідно вказаного заперечення, під час патрулювання, 03.02.2017 року, інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Вінниці ДПП ОСОБА_2, близько 09 год. 25 хв., по вул. Замостянська, 25 у м. Вінниці, було виявлено автомобіль НОМЕР_2, водій якого не виконав вимоги світлофора, проїхавши його на заборонений сигнал. Після зупинки вищевказаного автомобіля відповідач підійшов до водія, пояснив причину зупинки, належним чином представився та попросив пред'явити документи, зазначенні у п. 2.1 ПДР України.Як видно із відеозапису, який додається на компакт-диску (09:25:35 хв.), позивач здійснив проїзд на заборонений «червоний» сигнал світлофора.Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, якепередбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №570709 від 03.02.2017 року та надано позивачеві для ознайомлення, при цьому роз'яснивши йому його права як громадянина України, про що власне свідчить підпис позивача на постанові.За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови, яку позивач підписав.Представник відповідача зазначає, що відповідач є працівником Управління патрульної поліції у м. Вінниці, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ.Таким чином, він мав всі законні підстави скласти постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення. Розглядаючи дану справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а тому оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню(а.с. ).

З зазначеного вище вбачається, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме: при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 570709 від 03.02.2017 року, інспектором роти № 1 батальйону УПП м. Вінниця ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 дотримано вимоги статей 256, 283 КУпАП.

Будь-яких протиправних дій під час складання адміністративного протоколу та накладення адміністративного стягнення на позивача відповідачем не вчинено, на місці розгляду справи ОСОБА_1 оголошено винесену постанову.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини рішення від 26.05.2015 №5-рп/2015 зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Відповідно до положень пунктів 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, частиною 2 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також існує два нормативно-правових акти, що на відомчому рівні регулюють це питання: 1) наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них»; 2) наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних».

Таким чином, посилання позивача на те, що при розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які свідчили б, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, суд визнає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, спростовуються поданими відповідачем доказами.

При винесені постанови про адміністративне правопорушення, інспектором роти № 1 батальйону УПП м. Вінниця ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 вірно з'ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією частини 2 статті 122 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, останній знаходився при виконанні своїх службових обов'язків та оцінивши докази виніс постанову в межах своїх повноважень та у спосіб встановлений законом.

З цих підстав, суд дійшов переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме:проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що дії інспектора роти № 1 батальйону УПП м. Вінниця ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 є законними, відповідно постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 570709 від 03.02.2017 року, також є законною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 258, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 41, 71, 122, 159-162, 167, 1712 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП м. Вінниця ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.А. Ганкіна