Справа № 159/1330/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1330/17
Провадження № 2-а/159/144/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача Чорної Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальону УПП м. Житомира ДПП Моргуна Романа Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 05.04.17 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії БР № 444185 від 01.04.17 р., винесену відповідачем про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувану постанову). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 132 1 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Зазначає, що з оскаржуваної постанови слідує, що він 01.04.17 р. о 04 год. 30 хв. керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , на 233 км а/д Київ Чоп та перевозив великогабаритний прес для виробництва фруктових соків (далі прес), не був укомплектований жорстким буксиром п. п. 17 Постанови КМ України № 30. Дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесена без дотримання процесуального та матеріального права, без доказів вчинення ним вказаного вище правопорушення. Зазначає, що оскаржувана постанова суперечить ст. ст. 251, 252 КУпАП. Зазначає, що, дійсно, 01.04.17 р. о 04 год. 30 хв. він керував вказаним вище автомобілем на 233 км а/д Київ Чоп, перевозив великогабаритний прес. Покликаючись на п. 22.5 ПДР України, п. 17 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. № 30 (далі Правила проїзду), зазначає, що згідно з подорожнім листом серії 12ААБ № 784240 вантажного автомобіля під його керуванням у міжнародному сполученні від 16.03.17 р., автомобіль був укомплектований згідно з вимогами чинного законодавства. Жорсткий буксир був наявним у автомобілі, але відповідач виносив постанову, неправомірно вимагав наявності другого такого ж буксира. У оскаржуваній постанові не викрадено його пояснень, відсутні посилання на докази його винуватості, що містяться у його поясненні до протоколу про адмінправопорушення. Зазначає, що наведене вище свідчить про необ`єктивність та упередженість відповідача. Оскаржувана постанова не містить посилання на норму закону, за порушення якої він притягнутий до адмінвідповідальності. Його клопотання про залучення свідків відповідачем було проігнороване. Під час розгляду справи відповідачем не було роз`яснено йому його прав, не надано можливості скористатись юридичною допомогою за його клопотанням. Покликаючись на ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 283, ст. ст. 283, 276, 245, 268, ч. 2 ст. 33, ст. ст. 245, 278, 279 КУпАП, зазначає, що справа розглянута у місці зупинення без дотримання вимог чинного законодавства. Просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.
В судове засідання позивач не з`явився, хоча належно оповіщений. Причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, обґрунтувала його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснила, що автомобіль під керуванням позивача за теххарактеристиками обладнаний жорстким буксиром, був випущений з гаража у належно укомплектованому стані. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду письмове заперечення проти позову, обґрунтоване тим, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право зупинити т/з, якщо водій порушив ПДР України. Причиною зупинення автомобіля під керуванням позивача було те, що спосіб закріплення на т/з створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху та були наявними видимі ознаки порушення п. 22.5 ПДР України. Згідно Правил проїзду, великогабаритні та великовагові т/з повинні бути укомплектовані, серед іншого, таким обладнанням як жорсткий буксир. Автомобіль під керування позивача на момент зупинення таким буксиром укомплектований не був. Підстав для умисного спотворювання обставин події у нього не було. Доказів неправомірності його дій позивачем не надано. У подорожньому листі, на який посилається позивач, відсутні відмітки про комплектацію автомобіля. Покликаючись на ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 2.3, 1.9 ПДР України, зазначає, що позивачеві було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, права останнього не обмежувались, клопотань не заявлено. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис. Оскаржувана постанова є належним доказом. Позивачем свої вимоги не доведено. Покликаючись на ст.ст. 283, 284, 132 1, ч. 2 ст. 33, ст. ст. 258, 213, 222 КУпАП, вважає винесення оскаржуваної постанови у місці зупинення законним, просить у задоволенні позову відмовити.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, 01.04.17 р. відповідачем як інспектором роти № 2 батальону УПП у м. Житомирі ДПП на 233 км а/д Київ - Чоп, було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, 01.04.17 р. о 04 год. 30 хв. керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Актрос 2 648», н. з. НОМЕР_2 , на 233 км а/д Київ Чоп на платформі «Lueck SТР», 61 5, д. н. з. НОМЕР_3 , перевозив великогабаритний прес для виробництва фруктових соків, не був укомплектований жорстким буксиром п. п. 17 Постанова КМУ № 30. Тим самим скоїв правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис 01.04.17 р..

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 17 розділу «Вимоги до водіїв, обладнання великогабаритних та великовагових транспортних засобів і розміщення вантажів» Правил проїзду, великогабаритні та великовагові т/з повинні бути укомплектовані таким обладнанням, зокрема, як жорсткий буксир.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Позивач зазначає про порушення відповідачем ст. ст. 251, 252 КУпАП, однак, доказів на підтвердження такого свого твердження суду не надав.

Як слідує зі змісту ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких, зокрема, віднесено до компетенції Національної поліції.

Тому суд відкидає покликання позивача у позовній заяві на ту обставину, що він надавав пояснення при складанні протоколу про адмінправопорушення.

Як слідує з положень ч. ч. 3 - 6 ст. 258 КУпАП, протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у т. ч. зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням КС України від 22.12.10 р. N 23 - рп/2010 визнано (на час ухвалення рішення) частину шосту на даний час це є частина 7 - ст. 258 КУпАП, яка визначала, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що, дійсно, відповідно до рішення КС України від 26.05.15 р. за конституційним поданням Уповноваженого ВР України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення КС України зазначив, що у ч. ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, слід приймати до уваги, що зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Нацполіції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1 395 (далі Інструкція), що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення КС України і цим нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення КС України від 26.05.15 р. повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених після 26.05.15 р., та вищевказаною Інструкцією.

На час винесення оскаржуваної постанови ст. 276 КУпАП вже була доповнена частиною 6 у наведеній вище редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15 р. N 596 VIII.

КУпАП визначено правопорушення, що не потребують довготривалої процедури, їх перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення правопорушення. В усіх інших випадках розгляд справи провадиться за, серед іншого, місцем вчинення, коли складається протокол, збираються інші докази та протокол надсилається на розгляд уповноваженому органу.

Таким чином, підстав для складання протоколу про адмінправопорушення перед винесенням оскаржуваної постанови, надіслання його на розгляд за адресою місцязнаходження керівництва відповідача, у відповідача не було.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову у місці, що визначене ним як місце вчинення правопорушення.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 01.04.17 р. відповідачем було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, 01.04.17 р. о 04 год. 30 хв. керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Актрос 2 648», н. з. НОМЕР_2 , на 233 км а/д Київ Чоп на платформі «Lueck SТР», 61 5, д. н. з. НОМЕР_3 , перевозив великогабаритний прес для виробництва фруктових соків, не був укомплектований жорстким буксиром п. п. 17 Постанова КМУ № 30. Однак, відповідачем не зазначено, який саме пункт ПДР України порушив позивач; який саме пункт якої саме постанови КМ України порушив позивач. Відповідачем зазначено (без будь - яких розділових знаків), що ним виявлено, що позивач керував автомобілем, що не був укомплектований жорстким буксиром п. п. 17 Постанова КМУ № 30. Суд зауважує, що позивачеві вмінено некоректно та неконкретно порушення вимог чинного законодавства, що передбачає відповідальність за ст. 132 1 КУпАП.
Тому, хоча позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність порушення ним вимог чинного законодавства при керуванні вказаним вище автомобілем у зазначений у оскаржуваній постанові час, місце, однак, і відповідачем не доведено того, що таке правопорушення мало місце. Зокрема, доводи, наведені у письмовому запереченні відповідача, не доведено жодним доказом.
У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача, наведені у письмовому запереченні проти позову не можуть бути судом прийняті до уваги і надати суду можливість прийти до висновку про повну безпідставність позову позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про притягнення позивача до адмінвідповідальності та прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем було допущено порушення вимог закону, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи позивача стосовно неправомірності поведінки відповідача не знайшли свого ствердження в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 - 11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України, ст. ст. 7, 9, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ст. 132 - 1 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити повністю.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 444185, винесену 01.04.17 р інспектором роти № 2 батальону УПП м. Житомира ДПП Моргуном Романом Олеговичем про визнання позивача у справі ОСОБА_1 - винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з наступного дня після її проголошення.

Головуючий:І. М. Логвинюк