Справа № 814/2827/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2827/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій командування щодо невиплати йому коштів на відрядження протягом 2012-2015 років на загальну суму 7370,42 гривень, а також стягнути заборгованість в сумі 14751,16 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірних дій.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача протиправними, стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 2508 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військової частині НОМЕР_1 у м. Миколаєві.

За період 2012-2015 років на підставі наказів командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, розпоряджень начальника штабу командування Повітряних Сил Збройних Сил України, наказів командира військової частини НОМЕР_1 , полковник ОСОБА_1 направлявся у службові відрядження до АДРЕСА_1 .

Після повернення зі службових відряджень ОСОБА_1 до фінансової частини в/ НОМЕР_2 було здані посвідчення про відрядження, а також звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, з підтверджуючими ці витрати документами, а саме:

З 19.02.12 по 25.01.12 у м. Борисполь на суму 717,16 гривень; з 30.01.12 по 03.02.12 у м. Бориспіль на суму 492,16 гривень; з 28.02.12 по 03.03.12 у м. Бориспіль на суму 345,09 гривень; з 09.04.12 по 13.04.12 у м. Бориспіль на суму 702,45 гривень; з 28.05.12 по 30.05.12 у м. Бориспіль на суму 390,41 гривень; з 06.08.12 по 10.08.12 у м. Бориспіль на суму 705,15 гривень; з 04.06.13 по 08.06.13 у м. Бориспіль на суму 520 гривень; з 04.11.13 по 07.11.13 у м. Бориспіль на суму 480 гривень; з 01.12.13 по 05.12.13 у м. Бориспіль на суму 510 гривень; з 20.01.14 по 25.01.14 у м. Бориспіль на суму 420 гривень; з 14.03.14 по 08.04.14 у с. Широкий Лан на суму 780 гривень; з 01.12.14 по 05.12.14 у м. Бориспіль на суму 498 гривень; з 19.11.15 по 21.11.15 у м. Вінниця на суму 90 гривень; з 14.12.15 по 17.12.15 у м. Бориспіль на суму 720 гривень.

За поясненням представника відповідача в судовому засіданні, розрахунки з ОСОБА_1 за витратами за службовими відрядженням за 2014-2015 рік не проводилися.

Щодо решти службових відряджень, то оскільки пройшло більше трьох років, документи з цього приводу знищені за строками зберігання, тому невідомо чи були проведенні розрахунки з позивачем чи ні.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України №530 від 29.08.11 службовим відрядженням (далі - відрядження) вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу.

Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад.

Відрядженому військовослужбовцю відшкодовуються також витрати на оплату податку на додану вартість за придбані проїзні документи та користування в поїздах постільними речами.

Таким чином, оскільки позивач виїжджав до м. Винниця, м. Бориспіль та м. Широкий Лан протягом 2012-2015 років за розпорядженням командира військової частини, про що свідчать надані посвідчення про відрядження, він має на право на відшкодування понесених під час такого відрядження витрат.

При цьому, оскільки відповідач не висуває жодних претензій до долучених позивачем до звітів, документам, що підтверджують ці витрати, суд також приймає їх як належні.

Враховуючи, що у позивача є всі належні документи, які підтверджують витрати під час здійснення службових відряджень з 20.01.14 по 25.01.14 у м. Бориспіль на суму 420 гривень; з 14.03.14 по 08.04.14 у с. Широкий Лан на суму 780 гривень; з 01.12.14 по 05.12.14 у м. Бориспіль на суму 498 гривень; з 19.11.15 по 21.11.15 у м. Вінниця на суму 90 гривень; з 14.12.15 по 17.12.15 у м. Бориспіль на суму 720 гривень, а відповідач не здійснив з ним розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягненню суми 2508 гривень.

Щодо відшкодування витрат за відрядженням за період за 2012-2013 роки, то відповідно наказу Мінюсту № 578/5 від 12.04.12 строк зберігання зазначених документів 3 роки, і в теперішній час вже неможливо встановити, чи були проведені розрахунки за цими документами чи ні.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Олександр Волков проти України (заява № 21722/11) вказав, про забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Таким чином, в цій частині суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, оскільки в теперішній час вже неможливо довести протиправність дій відповідача, оскільки відсутні документи з цього приводу.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення індексації на заборгованість з відшкодуванню витрат на службове відрядження, оскільки зазначена категорія виплат відсутня як об`єкт індексації у ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій командування щодо невиплати йому коштів на відрядження протягом 2012-2015 років на загальну суму 7370,42 гривень, а також стягнути заборгованість в сумі 14751,16 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/