Справа № 804/7773/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/7773/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2017 року

справа № 804/7773/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року по справі №804/7773/16 за позовом Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з рахунків відповідача податкову заборгованість у розмірі 3 963 443,96грн. В обґрунтування заявлених вимог контролюючий орган посилався на те, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 1 013 896,69 грн. та з податку на прибуток у розмірі 2 949 547,27 грн., що є підставою для вжиття податковим органом заходів погашення заборгованості за рахунок коштів у обслуговуючих банках.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду, в частині заявлених вимог щодо стягнення податного боргу з податку на прибуток у розмірі 2 949 547,27грн., мотивована тим, що зазначене податкове зобов’язання не можливо визнати узгодженим, оскільки під час адміністративного оскарження ППР, яким визначено вказану суму податкового зобов’язання з податку на прибуток, контролюючим органом було порушено строки розгляду скарги платника податків, у зв’язку з чим, в силу приписів п.56.8 ст.56 ПК України, скарга на податкове повідомлення-рішення вважається задоволеною. Відносно заявлених податковою службою вимог щодо стягнення податкового боргу з ПДВ у розмірі 1 013 896,69грн., суд першої інстанції вказав на те, що такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження, оскільки вимоги контролюючого органу про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків розглядаються в порядку ст.183-3 КАС України.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне

з’ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ посилається на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що податкова заборгованість з податку на прибуток у розмірі 2 949 547,27грн. є неузгодженою. З цього приводу заявник апеляційної скарги вказує на те, що зазначені суми податкового зобов’язання є узгодженими за наслідками судового оскарження податкового повідомлення-рішення, в результаті якого рішенням Вищого адміністративного суду України від 06.04.2016р. (справа №804/2953/14) відмовлено у задоволенні адміністративного позову щодо оскарження ППР, яким визначено зазначену суму податкових зобов’язань з податку на прибуток. З приводу висновків суду першої інстанції щодо неможливості розгляду в порядку позовного провадження вимог про стягнення податкового боргу з ПДВ у розмірі 1 013 896,69грн., заявник апеляційної скарги вказує на те, що нормами КАС України не встановлено можливості розгляду таких вимог лише шляхом звернення до суду з поданням у порядку, передбаченому ст..183-3 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Дочірнє підприємство “Дніпропетровський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності та перебуває на податковому обліку як платник податків у Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно із п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, з дня проголошення рішення Вищим адміністративним судом України від 06.04.2016 року у справі №804/2953/14, самостійно визначені контролюючим органом податкові зобов’язання з податку на прибуток у сумі 2 501 907,30 грн., вважаються узгодженими.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, на час узгодження податкових зобов’язань), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Оскільки, суми узгодженого податкового зобов’язання не були сплачені підприємством протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження, то вказані суми податкового зобов’язання набули статусу податкового боргу.

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що на підставі статті 129 Податкового кодексу України відповідачу було нараховану пеню у сумі 448 061,96 грн. У зв’язку із наявною переплатою у підприємства у сумі 421,99 грн. податковий борг з податку на прибуток підприємств становить 2 949 547,27 грн.

Вказана сума податкової заборгованості підтверджується даними облікової картки платника податку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у відповідача податкового боргу з податку на прибуток у сумі 2 949 547,27 грн.

Посилання суду першої інстанції на те, що вказані податкові зобов’язання не можливо вважати узгодженими, оскільки під час адміністративного оскарження ППР, яким визначено вказану суму податкового зобов’язання з податку на прибуток, контролюючим органом було порушено строки розгляду скарги платника податків, у зв’язку з чим, в силу приписів п.56.8 ст.56 ПК України, скарга на податкове повідомлення-рішення вважається задоволеною, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, по-перше: суд першої інстанції, з незрозумілих підстав, дійшов висновку про те, що посадова особа Міністерства доходів і зборів України, якою підписано рішення про продовження терміну розгляду скарги, не мала на це повноважень. Такі висновки суду належними та допустимими доказами не підтверджені. Суду не було надано доказів, які б свідчили про наявність рішення компетентного органу, яким би було встановлено відсутність компетенції посадової особи Міністерства доходів і зборів України на підписання рішення про продовження терміну розгляду справи та скасовано зазначене рішення, яке приймалося на стадії адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неузгодженості зазначених податкових зобов’язань з податку на прибуток.

Щодо підстав виникнення податкового боргу з податку на додану вартість, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що підприємством до податкового органу подані податкові декларації з податку на додану вартість, в яких відповідач самостійно визначив податкові зобов'язання зі сплати податку, а саме: податкова декларація з ПДВ за вересень 2016 року - 1 562 477,00 грн.; уточнюючий розрахунок з ПДВ за липень 2016 року - 412 720,00 грн.; уточнюючий розрахунок з ПДВ за червень 2016 року - 495 460,00 грн.; уточнюючий розрахунок з ПДВ за липень 2016 року (рядок 18.3: сума штрафу, нарахована платником самостійно у зв’язку з виправленням помилки) - 12 382,00 грн.

Згідно із п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, самостійно визначені підприємством податкові зобов’язання є узгодженими.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, узгоджені суми податкового зобов’язання з ПДВ не були сплачені відповідачем у встановлені строки, то вказані суми податкового зобов’язання набули статусу податкового боргу.

З огляду на дані особливої картки платника податків за відповідачем, враховуючи наявну переплату, на час розгляду справи у суді першої інстанції, обліковувався податковий борг з ПДВ у розмірі 1 013 896,69 грн.

Таким чином, встановивши обставини, які свідчать про наявність у відповідача податкового боргу, та прийнявши до уваги заходи, які вживалися ДПІ щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги від 10.06.2016р. №1967-17), суд апеляційної інстанції, враховуючи повноваження ДПІ, які визначено п.95.1 – 95.3 ст.95 ПК України, приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що вимоги про стягнення податкового боргу не можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження, оскільки вимоги контролюючого органу про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків розглядаються в порядку ст.183-3 КАС України, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, яким не встановлено можливості розгляду таких вимог лише шляхом звернення до суду з поданням у порядку, передбаченому ст..183-3 КАС України.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норма матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1, ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області – задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року по справі №804/7773/16 – скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 28.04.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк