Справа № 822/1080/17
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1080/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіСалюка П.І.
при секретаріДубіній Н.Ю.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Прокуратури Хмельницької області до Департаменту Державної Виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал О.О. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної Виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал О.О. в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О. О. від 21 березня 2017 року у ВП №53010858 про накладення на прокуратуру Хмельницької області штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання вимог виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі №822/765/16.

В обґрунтування зазначає, що прокуратурою області було отримано постанову від 01 грудня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №53010858 із примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі № 822/765/16, яким зобов'язано прокуратуру Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4, заробітної плати, інших виплат за період з 15 липня 2015 року по 11 жовтня 2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат.

Вказує на те, що прокуратурою області подано касаційну скаргу на вказану постанову Хмельницького окружного адміністративного суду та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду до Вищого адміністративного суду України.

В зв'язку із поданням касаційної скарги позивач направив на ім'я начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС М Ю України клопотання в якому просив звернутися до суду із заявою про роз'яснення постанови Хмельницького окружного адміністративного суду. Також у вказаному клопотанні позивач навів мотиви неможливості виконати на даний час судове рішення.

Зазначає, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до кошторису доходів та видатків прокуратури Хмельницької області на 2016 рік, затвердженого Генеральною прокуратурою України, не передбачено кошти на виплату заробітної плати, нарахованої згідно статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, на казначейському рахунку по КЕКВ 2111 "Заробітна плата" знаходяться лише кошти призначені для виплати заробітної плати працівникам органів прокуратури згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Тому позивач вважає, що постанова старшого державного виконавця про накладення штрафу від 21 березня 2017 року у ВП №53010858 є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні надав суду пояснення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення в яких просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх єдності взаємному зв'язку та сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року по справі № 822/765/16 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 до прокуратури Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання винити дії, а саме визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 15 липня 2015 року по 11 жовтня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру"; зобов'язано прокуратуру Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, інших виплат ОСОБА_4 за період з 15 липня 2015 року по 11 жовтня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року по справі № 822/765/16 апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області залишено без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року - без змін.

08 серпня 2016 року Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по адміністративній справі № 822/765/16, яким зобов'язано прокуратуру Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, інших виплат ОСОБА_4 за період з 15 липня 2015 року по 11 жовтня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період.

26 вересня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито провадження за касаційною скаргою прокуратури на вказані вище судові рішення. На момент розгляду даного позову, касаційна скарга прокуратури розглянута не була.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О., винесено постанову від 21 березня 2017 року у ВП №53010858 про накладення на прокуратуру Хмельницької області штрафу у розмірі 10200 грн., за повторне невиконання вимог виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року по справі № 822/765/16.

Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її протиправною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Частиною 9 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (далі Закон № 1697-VІІ) передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно статті 89 Закону № 1697-VII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Частиною 1, 2 статті 47 БК України визначено, що відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

Відповідно до пункту 1 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (далі - Порядок № 228), кошторис бюджетної установи - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 228 встановлено, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду.

Установи мають право брати бюджетні зобов'язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

У свою чергу, фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (стаття 90 Закону № 1697-VІІ).

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та пункту 11 Прикінцевих положень Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIIІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік", положення частини 2 статті 33, статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що Закони України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та від 25 грудня 2015 року № 928-VIIІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік", як спеціальні Закони, які регулюють бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надають повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31 травня 2012 року № 505 (із внесеними до неї змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 763), затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури.

Кошторисами прокуратури Хмельницької області, затвердженими Генеральною прокуратурою України на 2015 та 2016 роки, заробітна плата розрахована згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

За таких обставин, та з наданих представником позивача пояснень, суд встановив, що відповідно до кошторису доходів та видатків прокуратури Хмельницької області на 2016 рік, затвердженого Генеральною прокуратурою України, не передбачено кошти на виплату заробітної плати, нарахованої згідно статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що прокуратурою Хмельницької області не виконано судове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року по справі № 822/765/16 згідно виданого виконавчого листа від 08 вересня 2016 року з підстав відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів на дані цілі у прокуратури Хмельницької області, що об'єктивно підтверджується дослідженими судом матеріалами під час розгляду даної справи.

Щодо поважності причин невиконання вказаного судового рішення з підстав відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів на дані цілі у прокуратури Хмельницької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника: фізичну особу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; посадових осіб 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; юридичну особу 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Як встановлено судом, 30 січня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О. О. у ВП №53010858 винесено постанову про стягнення з прокуратури Хмельницької області штрафу у розмірі 5100 грн., за невиконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі №822/765/16.

Зазначена постанова державного виконавця визнана протиправною та скасована згідно постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року у справі №822/558/17.

Проте у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду, на переконання державного виконавця без поважних причин, державним виконавцем 21 березня 2017 року винесено постанову ВП №53010858 про накладення на прокуратуру Хмельницької області штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі №822/765/16.

При цьому, в частині зазначених обставин, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 22 листопада 2016 року по справі 804/5081/13-а, яка, в силу положень частини 1 статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування, в контексті того, що невиконання судового рішення в частині виплати коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу в такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 30 червня, 20 жовтня 2015 року та 02 лютого 2016 року (справи №№ 21-1044а15, 21-2630а15, 21-5118а15).

Крім цього, як встановлено судом прокуратурою було оскаржено постанову старшого державного виконавця від 30 січня 2017 року про стягнення штрафу у розмірі 5100 грн., яка згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року у справі №822/558/17 визнана протиправною та скасована. Однак відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було оскаржено вказану постанову до апеляційної інстанції.

Проте не зважаючи на вказані обставини Канцедалом О. О. винесено оскаржену у даній справі постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання вимог виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі №822/765/16, ще до прийняття рішення судом апеляційної інстанції, а тому на думку суду накладення такого штрафу є передчасним.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи правову позицію Верховного суду України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів у прокуратури Хмельницької області на виконання рішення суду, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Крім цього, накладення державним виконавцем штрафу на позивача в такому випадку жодним чином не захищає право ОСОБА_4 на отримання бюджетних коштів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому їх слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О. О. від 21 березня 2017 року у ВП №53010858 про накладення на прокуратуру Хмельницької області штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання вимог виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі №822/765/16.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24 квітня 2017 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк