Справа № 808/2438/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2017 рокусправа № 808/2438/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Семененка Я.В. Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року

за заявою ОСОБА_1 здійснення судового контролю в порядку ст. 267 КАС України

у справі № 808/2438/16

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області

про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016, яка набрала законної сили 24.01.2017, задоволено в повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_1, предявлений до Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області.

Визнано протиправними та скасовані розпорядження управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області №117802 від 04.07.2016, №117802 від 22.07.2016, №117802 від 29.07.2016, №117802 від 23.08.2016 про призначення та перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області призначити з 04.08.2015 та виплатити з урахуванням раніше проведених виплат ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 % відсотків грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а саме:

- з 04.08.2015 по 31.08.2015, виходячи з розміру грошового утримання судді 18270,00 грн.;

- з 01.09.2015 по 30.04.2016, виходячи з розміру грошового утримання 22048,00 грн.;

- з 01.05.2016, виходячи з розміру грошового утримання 23200,00 грн.

На виконання означеної постанови 01.02.2017 ОСОБА_1 отримав виконавчий лист, виданий Новомиколаївським районним судом Запорізької області у справі № 808/2438/16.

09.02.2017 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 808/2438/16.

На виконання судового рішення відповідачем видані розпорядження №117802 від 03.02.2017, згідно яким в період з 04.08.2015 розмір щомісячного грошового утримання позивача складає 9490 грн., з 01.09.2015 10740 грн., з 08.06.2016 19952 грн., оскільки в рішенні суду не зазначено про зняття обмежень, передбачених абз. 6 ч.5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

24.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до Новомиколаївського районного суду Запорізької області з заявою про здійснення судового контролю в порядку ст.. 267 КАС України, в якій просив:

визнати протиправними та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Новомиколаївському районі Запорізької області № 117802 від 03.02.2017, яким розмір призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання в період з 04.08.2015 по 08.06.2016 обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

встановити контроль над тим, щоб в ході виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 у справі № 808/2438/16 при призначенні та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання у період з 04.08.2015 по 08.06.2016 його граничний розмір не було обмежено;

зобовязати відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016.

Заява обґрунтована тим, що означене розпорядження відповідача є протиправним, підлягає скасуванню, оскільки постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2015 та постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 відповідач зобовязаний призначити та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання без обмеження його граничного розміру, проте відповідач з лютого 2017 року при здійсненні перерахунку вже призначеної пенсії протиправно обмежив граничний розмір за період з 04.08.2015 по 08.06.2016 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Позивач зазначає, що обмеживши після призначення йому в липні 2015 року щомісячне довічне грошове утримання при здійсненні його перерахунку 03.02.2017 на підставі абз.6 ч.5 ст.141 Закону України № 2453 в редакціях Закону № 213 та Закону № 911 «Про судоустрій і статус суддів», відповідач знехтував приписи рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016, згідно з якими, вищезазначена норма Закону визнана неконституційною, такою, що суперечить Конституції та не підлягає застосуванню на всій території України з 08.06.2016 як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним судом вищезазначеного рішення (ч. 4 резолютивної частини рішення).

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06.03.2017 заяву залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що дії відповідача щодо обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, за період з 04.08.2015 по 08.06.2016, тобто до дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, не суперечать постанові Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 у справі № 808/2438/16 та відповідають розясненням Конституційного Суду України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити вимоги, вказані в заяві. Позивач зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи застосував юридичну норму, яка втратила чинність через неконституційність та не підлягає застосуванню після винесення Конституційним Судом України.

Позивач (його представник), представник відповідача в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Відповідно до ст.255 КАС України постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Порядок виконання судових рішень в адміністративних справах встановлений статтею 257 КАС України. Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ч.4 ст.257 КАС України).

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах відповідно до ст.267 КАС України полягає у зобов'язанні суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладенні штрафу за невиконання судового рішення; визнанні протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання відповідної постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відповідно до ч.9 ст.267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи постанову від 04.11.2016 у справі № 808/2438/16, Новомиколаївський районний суд Запорізької області виходив з визначеного позивачем предмету спору та обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Так, спір в межах вказаної справи виник з приводу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного позивачу, у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, і розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, що має враховуватися при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання.

Судом встановлено, що відповідачем застосовано невірний відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 82% замість 86%, неправомірно визначено суму щомісячного довічного грошового утримання позивача за період з 10.08.2015 по 08.06.2016 в розмірі 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, в сумі 18270,00 грн. (що діяв лише по 31.08.2015), а з 08.06.2016 - проведено перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 82% розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, в сумі 21750,00 грн.

Тоді як позивачу має бути призначено і виплачено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, з 04.08.2015 - в розмірі 86% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а саме: з 04.08.2015 по 31.08.2015, виходячи з розміру грошового утримання судді 18270,00 грн.; з 01.09.2015 по 30.04.2016, виходячи з розміру грошового утримання 22048,00 грн.; з 01.05.2016, виходячи з розміру грошового утримання 23200,00 грн.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, питання щодо незастосування обмеження максимального розміру довічного грошового утримання позивача у період з 04.08.2015 по 08.06.2016 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, судом під час розгляду справи № 808/2438/16 не вирішувалось.

Задовольняючи позовні вимоги та зобовязуючи відповідача здійснити відповідні дії, а саме: призначити ОСОБА_1 з 04.08.2015 та виплатити з урахуванням раніше проведених виплат щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% відсотків грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, Новомиколаївський районний суд Запорізької області жодних посилань та висновків щодо зобовязання відповідача проводити відповідні виплати без обмеження максимального розміру щомісячного грошового утримання десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, не зробив.

Втім, згідно з абз.6 ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

08.06.2016 Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 у справі про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці, яким положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення, зокрема,:

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Отже дії відповідача щодо обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, у визначений Новомиколаївським районним судом Запорізької області в постанові від 04.11.2016 у справі № 808/2438/16 період з 04.08.2015 до 08.06.2016 (дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 4-рп/2016), не можуть вважатися такими, що суперечать вказаній постанові суду, незалежно від часу виконання цієї постанови суду і проведення відповідних виплат.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача.

Суд першої інстанції вірно застосував положення ч. 10 ст.267 КАС України і залишив заяву позивача без задоволення.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у справі № 808/2438/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська