Справа № 727/2232/17
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2232/17
Провадження № 2-а/727/153/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій. Мотивує заявлені вимоги тим, що він має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, оскільки ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 травня 2016 року становить 1130,00 грн., у зв»язку з цим, він звернувся до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради із заявою про нарахування та виплату частини невиплаченої грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у сумі 4730,00 грн., натомість відповідач здійснив йому виплату допомоги керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в сумі 920,00 грн., тобто у розмірі меншому, ніж гарантовано чинним законодавством, а тому, вважає, що його права були порушені; просить заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про про дату та час розгляду справи даних про поважні причини неявки в засідання, суд не повідомив. Від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в суд поступила письмова заява про розгляд справи у відсутність як позивача, так і його як представника ОСОБА_2; заявлені вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради, за довіреністю ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи представником відповідача суду надано письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у запереченнях, зазначаючи про те, що відсутні підстави для нарахування і виплату позивачу частини невиплаченої грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік у сумі 4730,00 грн. оскільки, повноваження які здійснює ОСОБА_3 по нарахуванню і виплаті даного виду допомоги є делегованими державою, а Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову 02.03.2016р. №141 «Про деякі питання виплати у 2016 р. разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» згідно якої встановлено порядок та розміри виплати зазначеної допомоги в 2016 р., зокрема розмір грошової допомоги учасникам бойових дій…, яким на момент увязнення не виповнилося 18 років, вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків - 920,00 грн., яку позивачу було перераховано згідно платіжного доручення від 26.05.2016 р. №6906. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно, повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються як заявлені позовні вимоги, так і заперечення проти позову, обєктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом належними доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АБ №165506 від 25.06.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій (а.с.11). 27.10.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради із заявою про нарахування та виплату частини невиплаченої грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у сумі 4730,00 грн. (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, листом ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради №Б-1374 від 17.11.2016 року позивачу повідомлено, що у 2016 році йому, як учаснику бойових дій, виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі 920,00 грн. відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.13).

Згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 ч.1, 2 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

У відповідності до ст. 9 ч.1 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, з врахуванням письмових доводів викладених в запереченнях відповідача, вважає, що заявлені вимоги не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Так, положеннями частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, Кабінет Міністрів України уповноважений встановлювати розмір соціальних виплат.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" викладені в новій редакції положення частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до яких щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними. Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частину 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Однак, згідно п.63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося, а отж є чинним.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Отже, судом звертається увага, що на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Разом з цим, є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу виплачена разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920,00 грн., якуБілівському І.А. було перераховано згідно платіжного доручення від 26.05.2016 р. №6906, тобто у розмірі, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141.

Таким чином, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги до 05 травня, діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", (чинного з 01 січня 2015 року), та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2016 у справі № К/800/4176/16 (№ 753/13867/15-а).

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем надано суду достатньо доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, якою визначено, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України; ст. ст. 9, 11, 17, 71, 94, КАС України, суд, - ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заявлених вимог за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, а саме визнанні бездіяльність ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради щодо здійснення нарахування ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобовязанні ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, із урахуванням проведених виплат - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Слободян Г.М.