Справа № 576/305/17-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 р. Справа № 576/305/17-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2017 по справі № 576/305/17-а

за позовом ОСОБА_1

до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2017 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі відповідач, Глухівське ОУПФУ).

Визнано неправомірними дії Глухівського ОУПФУ щодо відмови у перерахуванні розміру пенсії.

Зобовязано Глухівське ОУПФУ провести перерахування пенсії ОСОБА_1 з 16.12.2016, включивши до сум заробітної плати, з якої нараховується пенсія, суми з яких сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням відомостей, що зазначені в Довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», №01-48/135 від 17.01.2017, у тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її призначення.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просив скасувати постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2017 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин Закон України «Про державну службу» від 16.12.93 р. № 3723-ХІІ втратив чинність та набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, відповідно до якого відсутні підстави для проведення перерахунку пенсій державним службовцям, а тому рішення відповідача від 23.12.2016 є правомірним.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Відповідно до положень ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості в цій частині.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Cудом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач з 2012 року перебуває на обліку в Глухівському ОУПФУ та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач звернулася до відповідача із заявою від 16.12.2016, в якій просила перерахувати пенсію, провівши її обчислення з врахуванням складових заробітної плати, зазначених в наданій нею довідці Глухівської районної державної адміністрації № 01-48/134 від 17.01.2017.

Глухівське ОУПФУ рішенням №45 від 23.12.2016 відмовило позивачу у перерахунку пенсії згідно поданої заяви.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, чинного на момент призначення пенсії позивачу, передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням вищенаведеного, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (чинного на момент призначення пенсії позивачу), державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Враховуючи положення зазначеної вище норми права, виплата матеріальної допомоги передбачена законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, матеріальної допомоги, доплат делеговані Кабінету Міністрів України.

Положеннями ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Такий висновок викладений у правових позиціях Верховного суду України у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 21-350а-13 та від 03 червня 2014 року у справі 21-134а14

Зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилання апелянта на те, що згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, не передбачено можливості перерахунку пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки перерахування розміру пенсії, про яке просила позивач в даній справі, не стосується підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у перерахунку пенсії державного службовця, призначеної на підставі ст. 37 Закону України № 3723-XII .

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог за період, починаючи з 16.12.2016.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяці, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час розгляду справи, позивач звернулась до відповідача із заявою від 16.12.2016 про проведення перерахунку пенсії на підставі доданої до заяви довідки про складові заробітної плати. Зазначене свідчить про те, що до 16.12.2016 у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для врахування інших виплат, оскільки попередні довідки про складові заробітної плати позивача, що надавались до пенсійного фонду таких відомостей не містили.

Тобто, враховуючи дату звернення до відповідача із заявою та наданням нових документів, які є підставою для перерахунку пенсії, позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача підлягають задоволенню з 01.01.2017.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2017 по справі № 576/305/17-а в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за період з 16.12.2016 не відповідає вимогам ст. 159 КАС України, оскільки прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити частково.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2017 року по справі № 576/305/17-а скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії за період з 16 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року, ухваливши в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2017 року по справі № 576/305/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 28.04.2017 р.