Справа № 825/1788/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2017 р. м. Київ К/800/35395/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Стародуба О.П.,

Пасічник С.С.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до прокуратури Чернігівської області про визнання незаконними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до прокуратури Чернігівської області (далі - відповідач) про:

- визнання незаконним та скасування пункту 3 наказу прокурора Чернігівської області № 77-к від 27 січня 2016 року «Про преміювання»;

- визнання незаконним та скасування наказу прокурора Чернігівської області № 78-к від 27 січня 2016 року «Про надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи» у частині встановлення прокурору Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 10 % посадового окладу, з урахуванням надбавок за класний чин та вислугу років;

- зобов'язання відповідача перерахувати позивачу розмір заробітної плати та інших, проведених після 27 січня 2016 року, виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення матеріальних і соціально-побутових потреб тощо) з урахуванням премії за січень 2016 року у розмірі 60 % та з урахуванням розміру надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, встановленої наказом прокурора Чернігівської області № 620-к від 14 грудня 2015 року;

- стягнення з відповідача на користь позивача сум заробітної плати й інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення матеріальних і соціально-побутових потреб тощо), що не були нараховані та не були виплачені після 27 січня 2016 року внаслідок дії пункту 3 наказу прокурора Чернігівської області №77-к від 27 січня 2016 року та наказу прокурора Чернігівської області №78-к від 27 січня 2016 року у частині зменшення позивачу розміру надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 216 року, адміністративний позов залишено без розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги, позивач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У свою чергу, відповідач надіслав письмові заперечення на касаційну скаргу, просить її доводи залишити без задоволення, судові рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, залишаючи позов без розгляду, дійшов висновку про те, що позовні вимоги подані з пропущенням строку звернення до адміністративного суду і поважних причин для його поновлення не має.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина 2 статті 233 КЗпП України).

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України доходить висновку, що в даному випадку, позовні вимоги що стосуються сум заробітної плати й інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення матеріальних і соціально-побутових потреб тощо), надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та премії - є частиною заробітної плати, а тому звернення до суду з вимогами про зобов'язання їх виплатити не обмежується будь-яким строком.

Отже, висновок судів у справі, що розглядається, щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду, не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права, тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220-1, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: В.В.Швець

О.П.Стародуб

С.С.Пасічник