Справа № 215/1716/17
Суддя: Лиходєдов А. В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/1716/17
У Х В А Л А

25 квітня 2017 року Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання дій, бездіяльності неправомірними та такими, що порушили права громадянина, визнання права, відшкодування моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання дій, бездіяльності неправомірними та такими, що порушили права громадянина, визнання права, відшкодування моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії. В заявленому позові, ОСОБА_2 просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі і його місячний дохід становить 25 грн..

Суд, розглянувши зазначену заяву, дійшов до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 88 КАС України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особи, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Ця норма кореспондується з нормою частини першої статті 88 КАС України.

Єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. ( Вказана позиція неодноразово висловлювалась в Постановах Пленуму ВАСУ щодо практики застосування приписів ЗУ "Про судовий збір").

Отже, на час вирішення питання про відкриття провадження у справі суд має самостійно вирішити питання й про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору за умови існування належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача.

Суд наголошує, що обов'язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника, відтак клопотання позивача про самостійне витребування судом доказів на підтвердження скрутного матеріального становища заявника не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підтвердження свого скрутного матеріального становища надано до суду довідку від 13.04.2017 р. Тернівського УПСЗН у м. Кривому Розі про те, що йому як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи здійснюється щомісячна компенсаційна виплата у розмірі 25,99 грн..

Суд зазначає, що надана позивачем довідка від 13.04.2017 року містить лише інформацію стосовно сум допомоги, призначеної позивачу як особі, що наглядає за інвалідом І групи, та не може свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, сукупний дохід родини, тощо).

Вказане унеможливлює вирішення судом питання щодо дійсної наявності у позивача скрутного матеріального становища для цілей звільнення від сплати судового збору.

Щодо посилання позивача про те, що він має пільги по сплаті судового збору в силу приписів п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір", суд зазначає наступне.

Згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору позивач при поданні позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Стаття 56 Конституції України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Водночас, відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об'єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Щодо доводів позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, суд зазначає, що вказаною нормою публічного права визначено право особи на достатній життєвий рівень для нього і його сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя та визначено обов'язок держави виживати заходів для забезпечення вказаних прав, між тим, зазначеною нормою права не врегульовано питання стосовно можливості звільнення особи від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Приписи Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права носять декларативний характер, та покликані забезпечити впровадження стандартів та соціальних гарантій дотримання невід'ємних прав особи майнового (належний рівень заробітної плати) та особистого немайнового характеру (право на сім'ю), водночас, вказаний пакт не підлягає практичному застосуванню при вирішенні питання про можливість звільнення особи від сплати судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви.

В даному випадку підлягає застосуванню Закону України "Про судовий збір" який є спеціальним нормативним актом по відношенню до інших.

Таким чином, позивачу слід сплатити несплачену суму судового збору.

Керуючись ст. 88 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору за позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання дій, бездіяльності неправомірними та такими, що порушили права громадянина, визнання права, відшкодування моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: