Справа № 820/7241/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"18" квітня 2017 р. № 820/7241/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Громадянки ОСОБА_1 Республіки ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху
до Управління Державної міграційної служби в Херсонській області , третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області,
про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Громадянка Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну на ім'я громадянки ОСОБА_1 Республіки ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки прийняте за відсутності передбачених законом підстав, а також із порушеннями передбаченої законом процедури.

Відповідач, Ууправління Державної міграційної служби України в Херсонській області, з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що спірне рішення відповідає вимогам закону, прийняте за наявності передбачених підстав та у межах наданих повноважень. У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи заперечень проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача від 03 вересня 2004 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області було прийнято рішення (висновок) від 02.10.2004 про документування гр. ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху посвідкою серії ХС №043888 на проживання в Україні для іноземних громадян терміном дії безстроково, у зв'язку з тим, що вона працювала з 27.07.1989 по 10.06.1993 року у ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», відповідно до Міжнародної Угоди «Про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР» від 2 квітня 1981 року.

06.06.2016 р. УДМС України в Херсонській області було прийнято спірне рішення у формі висновку про результати розгляду матеріалів справи про документування посвідкою на постійне проживання громадянки СРВ ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху. Згідно даного висновку, УДМС України в Херсонській області вважає рішення щодо видачі посвідки на постійне місце проживання серії ХС №043888 від 02.10.2004 р. таким, що є скасованим від 16.10.2006 р.

Підставою для прийняття спірного висновку стала постанова ВГІРФО УМВС України в Херсонській області від 16.10.2006 р., згідно якої скасовано дозвіл на імміграцію громадянці СРВ Нгуен Тхі Тхань, ІНФОРМАЦІЯ_2 та вилучено посвідку на постійне проживання на території України.

З цього приводу суд зазначає, що позовні вимоги громадянки ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху спрямовані саме на скасування висновку від 06.06.2016 р., а відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 КАС України визначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, тобто предметом оскарження можуть бути тільки акти, які породжують правовідносини, змінюють або припиняють їх.

Тобто необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є:

- безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах;

- володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав;

- здійснення неправомірного зазіхання державою на ці права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права стають порушеними.

Наявність цих ознак є обов'язковою умовою для одержання особою захисту порушених прав та здійснення державною примусової сили для їх захисту шляхом прийняття адміністративним судом відповідного рішення.

У випадку, якщо позивач не є безпосереднім учасником спірних правовідносин, а дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень в цих відносинах не здійснюють жодного управлінського впливу на позивача, фактично має місце позов, спрямований не на відновлення порушених прав, а на досягнення інших цілей, забезпечення яких не відповідає встановленим ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства.

Отже особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин, спір в яких переданий на вирішення суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорені права цієї особи.

В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже вона не є суб'єктом права на судовий захист.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку права громадянки ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху з боку Управління ДМС України в Херсонській області оскаржуваним рішенням не порушувалися. Суд також зазначає, що ані у позові, ані в ході розгляду справи позивачем не оскаржувалася постанова ВГІРФО УМВС України в Херсонській області від 16.10.2006 р., між тим, саме згадане рішення було покладено суб'єктом владних повноважень в основу спірного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Громадянки ОСОБА_1 Республіки ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тхі Тхань Тху до Управління Державної міграційної служби в Херсонській області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 24 квітня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.