Справа № 515/42/17
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 515/42/17

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Тимошенко С.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Київське міжобласне спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне акціонерне товариство» про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, за участю третьої особи ПАТ «Київське міжобласне спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне акціонерне товариство» про скасування рішення сільської ради №158-VII від 19 жовтня 2016 року та зобовязання відповідача надати їй згоду на виготовлення проекту із землеустрою.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірного рішення.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні даного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, одночасно, просить і скасувати спірне рішення і закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що третя особа ПАТ Київське міжобласне спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне акціонерне товариство є власником бази відпочинку Перлина (Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман).

Земельна ділянка, площею 1,719 га, на якій знаходиться зазначена база, теж належить на праві приватної власності третій особі (Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ №958929) /а.с. 56/.

Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію вищенаведеного права власності, державним актом на земельну ділянку /41-43, 47/.

У 2008 році позивач прибав дачну споруду за № 9, що знаходиться на території вищенаведеної бази відпочинку (договір купівлі продажу від 7 листопада 2008 року) та розташована на частці вищенаведеної земельної ділянки площею 0,2 га.

Між позивачем та третьою особою, тривалий час (з 2011 року), йдуть судові тяжби щодо права власності та користування вищенаведеними дачною спорудою позивача та часткою земельної ділянки третьої особи (0,2 га).

Так, чинним рішенням апеляційного суду Одеської області від 2 грудня 2013 року визнано недійсним свідоцтво на право власності на вищенаведену дачну споруду, що було видано на імя попереднього власника.

Підставо такого рішення стало те, що зазначена споруда не є капітальним будівництвом та свідоцтво видано на підставі неіснуючого рішення сільради.

Чинним рішенням Татарбунарского районного суду Одеської області від 3 липня 2013 року було відмовлено позивачу у задоволенні позову щодо скасування рішення сільради про передачу третій особі частини вищенаведеної земельної ділянки (0,2 га) та визнання права користування земельною ділянкою (0,2 га).

У позивача не мається передбачених Законом доказів (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно) про те, що у 2016 році у нього було право власності на вищенаведену дачну споруду.

Колегія суддів не приймає до уваги договір купівлі продажу вищенаведеної дачної споруди, так як він (договір) реалізується шляхом державної реєстрації права власності.

Окрім того, з 2008 року вищенаведене право власності позивача могло припинитися.

Факт розташування вищенаведеної дачної споруди на території земельної ділянки третьої особи беззаперечно доводиться: держактом на земельну ділянку (третьої особи); планом схемою бази відпочинку, рішеннями судів цивільної юрисдикції, в яких прямо та безпосередньо зазначено про таке (наявні в матеріалах справи); рішенням суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про визнання права користування частиною земельної ділянки третьої особи, в якому позивач самостійно зазначив відповідачем третю особу; відповідями на звернення позивача ОСОБА_2 та прокуратури /а.с. 47, 60, 85-91, 134-137/.

Рішенням відповідача від 19 жовтня 2016 року № 158-VII було відмовлено позивачу у наданні згоди на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (0,2 га). Підставою такого рішення стала належність земельної ділянки, що позивач бажав взяти в оренду, третій особі.

Відповідно до п 1 ч 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, позивач в межах адміністративного судочинства, бажає вирішити цивільно правовий спір з третьою особою щодо права користування частиною (0,2 га) її земельної ділянки.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм процесуального права, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Київське міжобласне спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне акціонерне товариство» про скасування рішення сільської ради №158-VII від 19 жовтня 2016 року та зобовязання відповідача надати їй згоду на виготовлення проекту із землеустрою закрити.

Розяснити ОСОБА_1, що спірні правовідносини мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_3/

Судді /ОСОБА_4/

/ОСОБА_5/