Справа № 807/538/17
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

24 квітня 2017 року м. Ужгород№ 807/538/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., при секретарі судового засідання Цапфел Е.О., розглянувши у попередньому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Воловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Воловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_1, якою просить суд: « 1. Прийняти позовну заяву ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування постанови в частині; 2. Скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 26978256 від 17.06.2011 року виданою відділом ДВС Воловецького РУЮ, в частині накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1; 3. Витребувати з відділу ДВС Воловецького РУЮ правонаступником якого є Воловецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області матеріали оскаржуваного виконавчого провадження; 4. Присудити товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» понесені ним судові витрати (судовий збір) в сумі 1600,00 грн. з Державного бюджету України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 вересня 2008 року ОСОБА_1 уклав з ЗАТ «Сведбанк Інвест» кредитний договір №0601/0908/71-092. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 19 вересня 2008 року. За умовами договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитними договорами наступне нерухоме майно: квартиру за номером АДРЕСА_1. 28 листопада 2012 року ВАТ «Сведбанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_1 10 листопада 2016 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 19 вересня 2008 року накладено арешт, а саме: - постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП №26978256 від 17 червня 2011 року виданою відділом ДВС Воловецького РУЮ. Такі дії державного виконавця порушують права позивача, враховуючи, що він має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Позивач явку свого представника в попереднє судове засідання не забезпечив, однак в прохальній частині позовної заяви просить, у разі відсутності представника позивача, справу розглядати в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте, 24 квітня 2017 року до суду надійшла заява від такого про проведення попереднього судового засідання без участі представника Воловецького РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Третя особа в попереднє судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить наявний в матеріалах справи Акт телефонограми (а.с.47).

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративного позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0601/0908/71-092 (а.с.12-19).

В забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» був також укладений іпотечний договір від 19 вересня 2008 року (а.с.20-22).

28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого ВАТ «Сведбанк» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у тому числі третьої особи, відступило позивачу (а.с.23-29).

Також 28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами (а.с.31-32).

Позивач в позовній заяві вказує, що саме 10 листопада 2016 року йому при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 19 серпня 2008 року накладено арешт а саме: - постанова ВП № 26978256 відділу державної виконавчої служби Воловецького районного управління юстиції від 17 червня 2011 року, а тому ним не пропущено встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним. Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб». Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов'язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

Відповідно до статті 99 частини 1 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 99 частини 2 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином у даному випадку для звернення до суду із позовною заявою законодавцем встановлений шестимісячний строк і такий обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач зазначає, що 28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого ВАТ «Сведбанк» свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору відступило позивачу.

Спірна постанова ВП № 26978256 прийнята 17 червня 2011 року, тобто ще за один рік і 5 місяців до укладеного договору факторингу. Позивач також зазначає, що про існування вказаної постанови йому стало відомо лише 10 листопада 2016 року - після звернення до нотаріуса.

Однак, суд переконаний, що можливість дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у позивача з'явилася після того, як 28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого ВАТ «Сведбанк» свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору відступило позивачу. Однак позивачем була проявлена тривала бездіяльність. Об'єктивних перешкод щодо можливості виявлення можливих порушень своїх прав та інтересів у позивача не було. Це підтверджується й тим, що позивачем без будь-яких перешкод була отримана відповідна інформація при зверненні до нотаріуса.

У зв'язку з вищевикладеним, суд доходить висновку, що позивачем допущено пасивну поведінку, яка проявилася в тому, що тривалий час, зокрема з листопада 2012 року останній не цікавився станом справ, що пов'язані з захистом його можливих порушених прав чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до статті 155 частини 1 пункту 9 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо, позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, тому позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишається без розгляду, згідно вимог ч.1 ст.100 і п.9 ч.1 ст.155 КАС України. При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст.155 КАС України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст. 99, 100, 107, 155, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Воловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови в частині - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Я.М. Калинич