Справа № 810/419/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року № 810/419/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до Переяслав-Хмельницького відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» звернулося до суду з адміністративним позовом до Переяслав-Хмельницького відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.07.2016 № НОМЕР_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» подало до податкового органу декларації з податку на додану вартість за січень, лютий, березень, квітень та травень 2016 року , якими самостійно визначило суму грошового зобовязання, що підлягає сплаті до бюджету.

У межах строків, встановлених Податковим кодексом України, позивач платіжними дорученнями перерахував суму самостійно узгоджених зобовязань з ПДВ за вказані періоди до бюджету. Разом з тим, кошти, сплачені позивачем як суму податкових зобовязань з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень та травень 2016 року, податковий орган самостійно спрямував у рахунок погашення податкового боргу попередніх податкових періодів та визначив позивачу штрафні санкції за порушення строків сплати податків.

Позивач стверджує, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» своєчасно та у повному обсязі сплачує податкові зобовязання, тому висновок податкового органу про наявність податкового боргу з ПДВ за попередні періоди є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, судовими рішеннями, які набрали законними сили, встановлено відсутність у позивача боргу з податку на додану вартість з 2009 по 2011 роки включно, за періоди 2012- 2013 роки.

Отже, позивач вважає, що податковий орган не мав правових підстав для зміни призначення платежів та застосування до КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобовязань.

Сторони до суду не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, представник відповідача про причини не явки суд не повідомив.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (ідентифікаційний код 20598264) зареєстроване 05.04.1994 виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області.

Судом встановлено, що 19.02.2016 позивач подав до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 р. ( реєстраційний номер НОМЕР_2 ), у якій самостійно визначив суму грошового зобовязання у розмірі 241 340, 00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 147 від 22.02.2016 із відміткою банківської установи про проведення платежу 22.02.2016.

Позивачем 18.03.2016 подано до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 р. ( реєстраційний номер № НОМЕР_3 ), якою самостійно визначено суму грошового зобовязання у розмірі 26 561,00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 245 від 21.03.2016 із відміткою банківської установи про проведення платежу 21.03.2016.

Позивач 19.04.2016 подав до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 р. (реєстраційний номер № НОМЕР_4), у якій самостійно визначив суму грошового зобовязання у розмірі 123 431,00 грн., яке сплачено

у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 403 від 28.04.2016 із відміткою банківської установи про проведення платежу 28.04.2016.

До Переяслав-Хмельницької ОДПІ 18.05.2016 позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 р. (реєстраційний номер № НОМЕР_5 ), у якій самостійно визначено суму грошового зобовязання у розмірі 68 377,00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 442 від 24.05.2016 із відміткою банківської установи про проведення платежу 24.05.2016.

Також 14.06.2016 позивач подав до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 р. (реєстраційний номер № НОМЕР_6 ), у якій самостійно визначив суму грошового зобовязання у розмірі 37 811,00 грн.

Даний податок сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 501 від 21.06.2016 із відміткою банківської установи про проведення платежу 21.06.2016.

Загалом платіжними дорученнями від 22.02.2016 № 147, від 21.03.2016 № 245, від 28.04.2016 № 403, від 24.05.2016 № 442, від 21.06.2016 № 501 позивачем сплачено податок на додану вартість на суму 497 520,00 грн., що відповідає розміру самостійно визначених зобов'язань за січень, лютий, березень квітень та травень 2016 року.

Переяслав-Хмельницькою ОДПІ 12.07.2016 проведено камеральну перевірку своєчасності сплати КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» податкових зобов'язань, за результатами якої складено акт № 1110 / 10-17-15-01 від 07.07.2016 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем положень пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати самостійно визначених податкових зобов'язань.

Згідно висновків податкового органу у позивача існує податковий борг по сплаті самостійно визначених податкових зобов'язань з ПДВ за лютий 2014 та березень 2014 р.

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 15.07.2016 № НОМЕР_1 за платежем податок на додану вартість і зобов'язано сплатити 20 % штрафу за порушення граничних термінів сплати узгоджених грошових зобов'язань у сумі 82 309,23 гривень.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить його скасувати, а також визнати протиправними дії відповідача по зміні призначення платежів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків повинен сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, податковим законодавством визначено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Як слідує з розрахунку штрафної санкції, який міститься в Акті перевірки, із сплачених позивачем 241 340, 00 грн. ПДВ за січень 2016 року відповідно до платіжного доручення від 22.02.2016 № 147 відповідачем було зараховано 175 298, 35 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за лютий 2014 р. та нараховано штраф в сумі 35 059,67 грн.;

- із сплачених позивачем 26 561, 00 грн. ПДВ за лютий 2016 р. відповідно до платіжного доручення від 21.03.2016 № 245 відповідачем було зараховано 26 561,00 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за лютий 2014 р. та нараховано штраф в сумі 5 312, 20 грн.;

- із сплачених позивачем 123 431, 00 грн. ПДВ за березень 2016 р. відповідно до платіжного доручення від 28.04.2016 № 403 відповідачем було зараховано 39 500, 65 грн. та 63 998,15 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за лютий 2014 р. та березень 2014 р. та нараховано штраф в сумі 20 699,76 грн. ( 7900,13 + 12 799,63);

- із сплачених позивачем 68 377, 00 грн. ПДВ за квітень 2016 р. відповідно до платіжного доручення від 24.05.2016 № 443 відповідачем було зараховано 68 377,00 грн. на погашення неіснуючого податкового боргу з ПДВ за березень 2014 р. та нараховано штраф в сумі 13 675, 40 грн.;

- із сплачених позивачем 37 811, 00 грн. ПДВ за травень 2016 р. відповідно до платіжного доручення від 21.06.2016 № 4501 відповідачем було зараховано 37 811, 00 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за березень 2014 р. та нарахувала штраф в сумі 7 562, 20 грн.

Отже, із сплачених позивачем ПДВ за січень, лютий, березень, квітень і травень 2016 р. на загальну суму 497 520, 00 грн. відповідач, змінивши призначення податкових платежів, зарахував 411 546,15 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за лютий та березень 2014 р., та нарахував штраф на загальну суму 82 309, 23 грн.

Однак, як слідує з матеріалів справи, 17.03.2014 позивач подав до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2014 р. (реєстраційний номер № НОМЕР_7 ), у якій самостійно визначив суму грошового зобовязання у розмірі 241 360, 00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 19.03.2014 № 276 із відміткою банківської установи про проведення платежу 19.03.2014.

Позивачем 17.04.2014 подано до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 р. (реєстраційний номер № НОМЕР_8), у якій самостійно визначив суму грошового зобовязання у розмірі 191854, 00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 422 від 22.04.2014 із відміткою банківської установи про проведення платежу 22.04.2014.

Отже, у позивача відсутній борг з податку на додану вартість за лютий та березень 2014 року.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, в Акті перевірки не зазначено, за які податкові періоди підприємством допущені порушення термінів сплати податкових зобов'язань, та на підставі якого документа підприємство зобов'язане сплатити суму, що зазначена в Акті перевірки, але не сплатило її.

Незаконно змінивши призначення платежів позивача з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень і травень 2016 р. на погашення неіснуючого боргу з ПДВ за лютий та березень 2014 р. та нарахувавши штраф, податковий орган утворив для підприємства штучний податковий борг зі сплати ПДВ за указані податкові періоди на загальну суму 411 546, 15 грн., а з врахуванням штрафу - 82 309, 23 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правовідносини позивача і відповідача по зміні призначень платежу тривають ще з 2008 року.

Як слідує з рішень судів, зокрема, у справах № 810/984/13-а, № 810/1190/13-а, № 810/5193/14, які набрали законної сили, ще у серпні 2008 року відповідач звертався до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» податкового боргу з ПДВ за весь період діяльності.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010 у справі А20/271-08, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.06.2012 у задоволенні позову було відмовлено.

Отже, починаючи з 2008 року відповідач зараховував платежі з податку на додану вартість, які сплачувались підприємством з визначеними призначеннями, на погашення попереднього боргу, який був відсутній у позивача, а також рішеннями судів, зокрема, у справах № 2а-2322/10/1070, № 2а-4521/10/1070, № 2а-9734/10/1070 була встановлена протиправність відповідача по зміні призначень платежів з ПДВ за різні періоди.

Дані обставини, зазначені в постанові Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 (справа № 810/5193/14) знайшли підтвердження і в постановах Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 (справа № 810/5416/14); від 06.10.2014 (справа № 810/5555/14); від 21.04.2015 (справа № 810/1049/15).

Крім того, станом на 11.04.2017 на електронному рахунку КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» в наявності є кошти, що свідчить про відсутність поточної заборгованості по сплаті податку на додану вартість, починаючи з 01.01.2015 року.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів та пояснень, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення відповідного рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1600, 00 грн. (квитанція від 17.01.2017 № 59).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області підлягають судові витрати у сумі 1 600,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-72, 86, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15.07.2016 № НОМЕР_1.

Стягнути на користь Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» () за рахунок бюджетних асигнувань Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області сплачений судовий збір (квитанція від 17.01.2017 № 59) у сумі 1600 (одна тисяча шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.