Справа № 2-а-490/09/1411
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2010 р.Справа № 2-а-490/09/1411

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Самчишина Н.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі Миколаївської області на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2009 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі Миколаївської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі Миколаївської області та просила суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 року по вересень 2008 року, включно, в сумі 3602,70грн..

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2009 року позов ОСОБА_4, задоволений частково. Суд зобовязав управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі Миколаївської області здійснити перерахунок пенсії за віком позивачці за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року з урахуванням державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою та на неї розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стосовно позовних вимог за 2006 рік, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року), зазначене підвищення пенсій в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги ОСОБА_4, які стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Однак, враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), від 09 липня 2007 року ОСОБА_4, мала право на підвищення пенсії саме з цієї дати. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, невірно визначив початкову дату перерахунку пенсії позивачки, оскільки її право на перерахунок пенсії підлягає захисту з 09 липня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, апеляційний суд зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вище вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Так як вирішувати спори на майбутній час суди не вправі, та суд апеляційної інстанції вважає, що правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, то права позивачки підлягають захисту з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2008 року (в межах позову), позивачка мала право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком за вказаний період, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції невірно визначив періоди часу, коли право позивачки на отримання підвищеної пенсії було порушено, тому постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Із врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про необхідність скасувати постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2009 року та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову, а саме, про зобовязання відповідача з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2008 року підвищити ОСОБА_4, пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 195, ч. 1 ст. 197, ч.3 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ч.1 ст.207, ст. 210, ст.211, ч. 2 ст. 212, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області задовольнити частково, а постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2009 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області провести виплату підвищення до пенсії ОСОБА_4 з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2008 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України, відповідно до вимог діючого законодавства.

Головуючий суддя:

Судді: