Справа № 571/135/17
Суддя: Денисюк М. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 571/135/17
№2-а/571/24/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року. смт Рокитне.

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Денисюк М.В., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Рокитнівського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації (далі - УСЗН), в судовому засіданні позов підтримав повністю і пояснив, що є учасником бойових дій. Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він, як учасник бойових дій, має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, що складає 5650 грн. Однак, відповідач здійснив виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня лише у розмірі 920 грн., згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141. Покликається позивач, що у даному випадку УСЗН повинне було керуватися нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не зазначеною постановою Кабінету Міністрів.

Просить позов задовольнити повністю, визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації щодо недоплати щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік, зобовязати УСЗН Рокитнівської районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат в сумі 4730 гривень.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслано клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

З копії посвідчення серії АА № 448108, виданого 24 квітня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.13).

Відповідно до довідки № 01-34-03/1/1321 від 24 березня 2017 року, позивачу виплачено разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року у розмірі 920 гривень за 2016 рік (а.с.32).

Положеннями частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, Кабінет Міністрів України уповноважений встановлювати розмір соціальних виплат.

Також, Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладені в новій редакції положення частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними. Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 гривень.

Тобто, в даному випадку на період виникнення зазначених спірних правовідносин, які є предметом спору у цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня інвалідам війни.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який б регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, підстав для визнання дій відповідача неправомірними щодо виплати щорічної одноразової допомоги до 5 травня в 2016 році немає, оскільки такий діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, тому позов не підлягає задоволенню.

Покликання позивача на висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. (справа №537/5837/14-а) є неспроможними для даного спору, оскільки обставини, що були предметом розгляду Верховного Суду України в зазначеній справі виникли в 2014 році до внесення змін до п. 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ), які істотно змінюють регулювання спірних відносин.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу, відмовити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_3