Справа № 754/13091/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Качак Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі в місті Києві про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі в місті Києві про зобов'язання вчинити дії (а.с. 116-118).

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року заяву ОСОБА_2 про скасування постанови суду за нововиявленими обставинами - задоволено.

Скасовано постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.11.2015 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Визнано дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 - неправомірними.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21 лютого 2015 року (а.с. 139-143).

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_3 в призначенні пенсії.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21.02.2015.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 79-81).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року постанову Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року - залишено без змін (а.с. 108-111).

При цьому, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2016 по справі №761/38139/15-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови в зарахуванні періодів роботи, необхідного до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_2. Зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій та посад і показників, робота в яких давала право на пенсію за віком на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 у за №10 розділу «Металообробка» період її роботи з 25 лютого 1991 року по 21 серпня 1992 року на посаді полірувальника гальванічної дільниці заводу «Промінь» (спільне українське-швейцарське підприємство «Промінь-єкспо») (а.с. 126).

Вважаючи наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року, позивач звернувся з відповідною заявою до суду першої інстанції, оскільки постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2016 по справі №761/38139/15-а зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду м. Києва підтвердити та зарахувати до її пільгового стажу за Списком №2 період з 25.02.1991 по 21.08.1992 включно.

Задовольняючи заяву позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання постанови суду по справі №761/38139/15-а Головним управлінням прийнято рішення, яким підтверджено наступні періоди її пільгового стажу: з 06.05.1986 по 02.01.1991 та з 25.02.1991 по 21.08.1992. Тобто, на момент прийняття оскаржуваного судового рішення існувала істотна для справи обставина, що на той час не була відома суду та позивачу, яка полягала у тому, що період її загального стажу, починаючи з 25.02.1991 по 21.08.1992 є пільговим стажем.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №7 від 22.05.2015 під нововиявленими обставинами слід розуміти юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті; існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, третім особам, їхнім представникам, ні іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Істотність обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це вплинуло б на результат вирішення справи. До критеріїв визначення обставин нововиявленими варто віднести:

1) можливість спричинити виникнення, зміну або припинення правовідносин;

2) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком ухвалення іншого судового рішення, ніж те, яке було ухвалено);

3) об'єктивне існування цих обставин на момент первинного провадження і прийняття судового акта, але неврахування їх при вирішенні справи з незалежних від суду підстав, а не в результаті помилки суду;

4) невідомість про ці обставини ні особі, яка заявила по це, ні суду, в провадженні якого перебувала справа;

5) перебування в причинному зв'язку з іншими елементами предмета доказування у справі;

6) виявлення лише після набрання судовим рішенням законної сили.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Як свідчать матеріали справи, суд, приймаючи оскаржуване рішення від 27.02.2017 виходив з того, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії (27.03.2015) вона набула достатньої кількості пільгового стажу для призначення пенсії, тому рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії було незаконним.

Однак, слід зазначити, що тільки 09.02.2016 постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/38139/15-а позивачу підтверджено наступні періоди її пільгового стажу: з 06.05.1986 по 02.01.1991 та з 25.02.1991 по 21.08.1992.

При цьому, лише 25.04.2016 рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду м. Києва прийнято рішення №55 про підтвердження зарахування вказаних періодів позивача до пільгового стажу (а.с. 127).

Тобто, на момент винесення постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року, вказані обставини не існували та виникли тільки після постановлення вказаного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, не є нововиявленими обставинами, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brumarescu v. Romania» від 28.11.1999 в якому зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (справа «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

У відповідності до частини першої статті 253 КАС України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви позивача за нововиявленими обставинами про скасування постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі в місті Києві про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Костюк Л.О.