Справа № 820/669/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 квітня 2017 р. № 820/669/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:

- визнати недійсним податкове повідомлення-рішення, прийняте Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № 179-1303 від 04.04.2016 року;

- визнати недійсною податкову вимогу від 30.11.2016р. № 23593-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення - рішення від 04.04.2016 року № 179-1303, яким безпідставно, як вважає позивач, йому нараховано транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн. на транспортний засіб, який знаходиться у власності позивача, а саме: MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску, дата першої реєстрації - 11.12.2015р., об'єм двигуна - 2987 куб.см., номерний знак - АХ2212ВО.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно підпункту 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з роком випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля та розміщується на його офіційному веб-сайті. Тобто, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році є легкові автомобілі середньоринкова вартість яких складає більше 1033500 грн.

Таким чином, на думку позивача, контролюючим органом неправомірно нарахований податок за 2016 рік, оскільки вартість автомобіля позивача складає 859694,09 грн., що є меншою 750 розмірів мінімальної заробітної плати.. Таким чином, за судженням позивача, податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам Податкового кодексу України та чинному законодавству України, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги та доводи позову підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Центральна об'єднана державна податкова інспекція м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с.29-30) відповідач зазначив, що податкове повідомлення - рішення від 04.04.2016 року № 179-1303 прийняте контролюючим органом на підставі ст.267 Податкового кодексу України цілком обґрунтовано та правомірно. Відповідач стверджує, що згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, автомобіль позивача відноситься до об'єкта оподаткування, а позивач в даному випадку є платником вказаного податку. Отже, спірне рішення прийнято контролюючим органом цілком обґрунтовано та правомірно.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи заперечень, просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що 11.12.2015 року ОСОБА_3, придбала у власність легковий автомобіль MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску, номерний знак - АХ2212ВО, котрий зареєстрований в органах ДАІ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13).

Відповідачем - Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №179-1303 року від 04.04.2016 року про визначення суми грошового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. (а.с.12) та надіслано на адресу позивача.

Зі змісту даного повідомлення вбачається, що згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, позивачу нараховано транспортний податок в розмірі 25000,00 грн. Відповідно до пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України позивачу необхідно на протязі 60 днів з моменту отримання цього повідомлення сплатити транспортний податок на належний йому автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску. Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 04.04.2016р. у поштовому відділенні 02.08.2016р.

Зважаючи на те, що позивач не сплатив суму податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №179-1303 від 04.04.2016р. у передбачений 60-денний строк, Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області надіслано податкову вимогу № 23593-17 від 30.11.2016р. на адресу ОСОБА_3. Вказану податкову вимогу позивач отримав 01.02.2017р. (а.с. 7-8).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За приписами статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким, шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено новий податок - транспортний податок.

Так, відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).

Згідно до вимог п.п.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Так, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (п.267.4 ст.267 ПК України).

24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VІІІ (далі - Закон № 909-VІІІ) "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", який набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Законом внесено зміни, серед іншого, до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

П.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України (в редакції Закону № 909-VІІІ) передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Порядок обчислення та сплати податку встановлено п. 267.6 ст. 267 ПК України відповідно до якого обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до пп. 267.7.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. При цьому, пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України встановлено, що транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Встановлено, що оскаржуване рішення прийняте на підставі інформації Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 1 січня 2016 року, підготовленої на виконання доручень Кабінету Міністрів України, згідно з Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66.

Пунктом 2 та 3 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).

Враховуючи зазначене, джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля позивача є офіційний сайт компанії "ГЛОБАЛ МОТОРС", де вартість нового автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску, станом на 2014 рік складала 2304067,20 грн.

Згідно пункту 8 та 10 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, у разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.

У разі коли неможливо визначити ціну нового автомобіля в Україні згідно з пунктами 3-8 цієї Методики допускається використання інформації про ціни нових автомобілів, зазначені у спеціалізованих періодичних виданнях для продажу автомобілів, компютерних програмах, Інтернеті тощо.

З адміністративного позову вбачається, що за Методикою розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів, розміщеною на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість автомобіля позивача складає 859694,09 грн., що є меншою 750 розмірів мінімальної заробітної плати. Тобто, на думку позивача, автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску не є об'єктом оподаткування.

Однак, позивачем не надано доказів в обґрунтування того, що вартість автомобіля складає 859694,09 грн.

Наданий представником позивача скрін-шот від 10.08.2016р. з веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо розрахунку вартості легкового автомобіля MERCEDES-BENZ, модель GLE-Series, 3,0, 2014 року випуску, з пробігом 50000 км. (а.с. 14), не є належним доказом у справі, оскільки не підтверджено ніякими документами пробіг автомобіля, який належить на праві власності позивача, на час винесення податкового повідомлення-рішення.

Коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортного засобу з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках (відповідно до додатку 1 Методики) для легкових автомобілів понад 2 до 3 років дорівнює 50, а коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів (відповідно до додатку 2 Методики) для транспортних засобів із строком експлуатації до 1 року не визначається.

Таким чином, керуючись Методикою №66, середньоринкова вартість автомобіля позивача марки MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску, дата першої реєстрації 11.12.2015р., об'єм двигуна - 2987 куб.см., номерний знак - АХ2212ВО, з урахуванням коефіцієнта коригування ринкової ціни автомобіля залежно від строку експлуатації транспортного засобу у роках та коефіцієнта коригування ринкової ціни залежно від пробігу транспортного засобу становить 1152033,60 грн.

Крім того, суд зазначає, що ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель конструкції привода тягових коліс; тип та робочий обєм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Згідно зазначеної вище інформації до автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, віднесено автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску, з чим позивач не погоджується.

Відтак, з огляду на внесені до Податкового кодексу України зміни, транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель ML 350, 2014 року випуску, номерний знак - АХ2212ВО, власником якого є позивач, є об'єктом оподаткування транспортним податком.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.04.2016 року № 179-1303 про нарахування транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн. та податкову вимогу від 30.11.2016р. № 23593-17.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, позивач посилається на положення листа Вищого адміністративного суду України від 05.07.2011р. № 945/11/13-11, де визначено, що водночас 1 січня 2011р. набрав чинності Податковий кодекс України. Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов'язань, які становлять 1095 днів.

Пунктом 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Із змісту зазначеної законодавством норми, з урахуванням вимог ст. 102 Податкового кодексу України, випливає, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого повідомлення.

Оцінивши обґрунтованість доводів позивача, з'ясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх добутими доказами, суд доходить висновку, що в ході розгляду справи суб'єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.71 КАС України довів правомірність та обґрунтованість мотивів, на підставі яких винесено спірні податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, що, в свою чергу вказує на не порушення прав та законних інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.11, 12, 51, 71, ст.158, ст.159, ст.160, ст.161, ст.162, ст.163. ст.167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлнння-рішення, - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 28 квітня 2017 року.

Суддя Панченко О.В.