Справа № 761/33158/16-а
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/66/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.,

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань державної служби про визнання дій протиправними; зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

В вересні 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до Національного агентства України з питань державної служби, в якому просив суд:

- визнати незаконною відмову відповідача щодо перерахування йому, як заступнику Голови НАУ з питань державної служби у відставці щомісячного грошового утримання, виходячи з 85 процентів заробітної плати працюючого на посаді заступника Голови НАУ;

- зобов'язати відповідача перерахувати позивачу розмір щомісячної грошової виплати у відставці з посади заступника Голови НАУ з питань державної служби та їх виплату в розмірі 85 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та вислугу років на державній службі, виходячи з заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі у зв'язку із збільшенням розміру посадових окладів державної служби, доплати за ранг та вислугу років за період з 01 травня 2016р. до призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він працював у відповідача на посаді заступника Голови з 21 жовтня 2011р. по 07 травня 2014р., оскільки припинив виконання службових обов'язків у зв'язку з відставкою. Позивач отримує грошове утримання у розмірі 85 % свого посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг.

15 липня 2016р. позивач письмово звернувся до відповідача з заявою щодо перерахування йому щомісячного грошового утримання, виходячи з заробітної плати працюючого державного службовця на державній службі на посаді, яку він займав.

19 серпня 2016р. відповідачем було повідомлено позивачу, що він немає права на зазначений перерахунок. На думку позивача відмова відповідача здійснити йому перерахунок є незаконною, а тому він звернувся до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права.

В судовому засіданні позивач, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, зазначаючи, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем невірно тлумачаться положення діючого Закону України «Про державну службу», просила суд адміністративний позов залишити без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом і не оспорювалося в судовому засіданні сторонами, позивач працював у відповідача на посаді заступника Голови з 21 жовтня 2011р.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014р. № 428-р було прийнято відставку позивача з зазначеної посади, відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 31 Закону України «Про державну службу».

07 травня 2014р. позивач припинив виконання службових обов'язків у зв'язку з відставкою, згідно наказу відповідача № 53-к/о від 07 травня 2014р., при цьому після відставки позивач перебуває на обліку у відповідача до призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» та йому виплачується щомісяця грошове утримання.

15 липня 2016р. позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо перерахування йому щомісячного грошового утримання, виходячи з заробітної плати працюючого державного службовця на державній службі на посаді, яку він займав.

19 серпня 2016р. відповідачем було повідомлено позивачу у задоволенні його заяви.

Вважаючи, що відповідач порушує право на перерахунок грошового утримання, обчислюваного відповідно до діючого законодавства, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.

У відповідності з ч. 4 ст. 31 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, в редакції, яка діяла на час виходу позивача у відставку у разі відставки державного службовця, який не досяг віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону, але має страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і відпрацював на посадах першої чи другої категорії не менш як п'ять років, йому виплачується щомісячно 85 відсотків його посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та за вислугу років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону. У разі наявності (набуття) права на пенсію державним службовцем, який вийшов у відставку, він має право вибору між отриманням виплати у зв'язку з відставкою або пенсії, у тому числі відповідно до цього Закону, чи щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Законом України від 28 грудня 2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2015р., Закон України № 3723-ХІІ втратив чинність. Вказаний Закон № 76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Разом з тим, п. 13 Розділу ХІ Закону України «Про державну службу» № 889 - VIII, передбачено, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом перебувають у відставці відповідно до статті 31 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Звертаючись до суду з вказаним адміністративним позовом, позивач зазначав, що він має право на перерахунок призначеного йому грошового утримання, відповідно до ст. ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, однак зазначена норма Закону регулювала пенсійне забезпечення і грошову допомогу державним службовцям, а також передбачала порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців, відповідно до якої здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. До того ж, законодавцем у вищенаведеній ст. 31 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ були розмежовані поняття «пенсія» та «щомісячне грошове утримання».

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016р. №292 з 01 травня 2016р. встановлено нові умови оплати праці працюючих державних службовців, затверджено схему посадових окладів підвищеного розміру та розмір надбавок до посадових окладів. Згідно із п. 3 такої постанови, вона набирає чинності одночасно із Законом України «Про державну службу» №889-VIII.

При цьому, відповідно до пп. 1 п. 2 Розділу ХІ вказаного Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього Розділу, визнаний таким, що втратив чинність.

Таким чином, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку відповідача щодо перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання, призначеного відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

На час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято, як і не визначено такої умови для перерахунку призначеного грошового утримання як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи практику Європейського суду з прав людини висловлену у рішеннях «Ейрі проти Ірландії», «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», «Великода проти України», суд приходить до висновку, що відповідач діяв законно, відмовляючи позивачу у перерахунку, а тому не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 94, 99, 100, 104, 128, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України; ст. ст. 3, 19 Конституції України; ст. ст. 31, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань державної служби про визнання дій протиправними; зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: