Справа № 638/1960/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 р. Справа № 638/1960/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.03.2017р. по справі №638/1960/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м.Харкова про відмову у зарахуванні трудового стажу роботи в Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» за період з 06.07.1988 по 14.08.1989 року на посаді головного бухгалтера;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м.Харкова зарахувати до трудового стажу зазначений період роботи та зробити перерахунок пенсії з добавленням зазначеного трудового стажу.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 05.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з метою перерахунку пенсії з урахуванням трудового стажу та надав всі необхідні документи, зокрема трудову книжку, проте відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до його загального трудового стажу період роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я», про що повідомив листами від 08.09.2016 року та від 23.09.2016 року. Свою відмову відповідач мотивує тим, що зазначений період роботи не було зараховано у зв'язку з тим, що відомості про роботу внесено в трудову книжку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року. Також позивачу для підтвердження вказаного періоду роботи було запропоновано надати уточнюючі довідки на підставі первинних документів. Однак на теперішній час вказане підприємство не працює, правонаступники відсутні, а тому отримати уточнюючі довідки про період роботи позивача на даному підприємстві немає можливості. Позивач вважає таку відмову відповідача у зарахуванні до трудового стажу спірного періоду незаконною та звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова у зарахуванні позивачу трудового стажу роботи у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера у період з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова зарахувати позивачу до трудового стажу періоду роботи у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року та зробити перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1280 гривен.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2017 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що оскільки відомості про роботу позивача у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року внесено у трудову книжку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, а саме наказ про прийом на роботу дописано іншими чорнилами, тому зазначений період правомірно не було включено в розрахунок пенсії, про що позивача повідомлено листами 08.09.2016 року №490/В-11 та від 23.09.2016 року №508/В-11.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та обєктивність рішення суду, залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Колегія суддів на підставі ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе розглянути справу без участі уповноваженого представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач з 09.07.2016 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова та отримує пенсію, яка призначена відповідно до Закону України «Про забезпечення державного пенсійного страхування».

05.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу за період роботи у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчості молоді «Здоров'я» з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року.

Листами Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова від 08.09.2016 року №490/В-11 та від 23.09.2016 року №508/В-11 позивачу повідомлено, що в розрахунок пенсії не був включений період роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчості молоді «Здоров'я» згідно його особистої заяви від 13.07.2016 року, оскільки відомості про роботу внесено в трудову книжку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58. Також запропоновано для зарахування трудового стажу надати уточнюючу довідку, яка містить відомості про вищевказаний період роботи.

Позивач не погоджуючись із вказаними діями, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки діючим законодавством не передбачено вимог щодо внесення відомостей у трудову книжку виключно ручкою одного кольору, то відповідачем безпідставно не враховано до трудового стажу позивача період його роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року на посаді головного бухгалтера у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я».

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі Порядок № 637), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи із аналізу вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право особи на призначення пенсії, орган Пенсійного фонду приймає, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно даних трудової книжки встановлено, що позивач у період з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року працював у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчості молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера та був звільнений із займаної посади за власним бажанням. Жодних виправлень щодо записів за вказаний період у трудовій книжці відсутні. Тобто, наявна у позивача трудова книжка містить інформацію про роботу позивача у період з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року працював у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчості молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера.

Відповідач ані під час розгляджу справи у суді першої інстанції ані під час її апеляційного перегляду не заперечував проти наявності у позивача відповідного стажу з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року.

Фактичною підставою для відмови зарахувати позивачу до трудового стажу період роботи в Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» з 06.07.1988 по 14.08.1989 року на посаді головного бухгалтера, слугували висновки відповідача про те, що відомості про вказаний період роботи внесено в трудову книжку з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, а саме наказ про прийом на роботу дописано іншими чорнилами.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що у період роботи позивача у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 року №162.

Відповідно до підпункту 2.3 розділу 2 вищевказаної Інструкції, всі записи у трудовій снижці про прийняття на роботу, переведенні на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами. Записи виконуються акуратно, пір'євою або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору.

Записи щодо внесення відомостей про роботу та про звільнення працівника проводяться відповідно до пунктів 2.13-2.20 та 2.25-2.29 розділу 2 Інструкції, які не містять обов'язкової вимоги здійснювати такі записи однаковими чорнилами.

Крім того, пунктом 8.1 Інструкції передбачено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників і службовців».

Згідно пункту 18 вказаної Постанови, відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

З огляду на наведену норму, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Крім того, частиною 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається Законом на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками відповідача, які були покладені в основу відмови в зарахуванні позивачу до трудового стажу період роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року на посаді головного бухгалтера у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я».

Посилання відповідача на Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки положення вказаної Інструкції не діяли на час спірних правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача в зарахуванні позивачу до трудового стажу період роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року на посаді головного бухгалтера у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні позивачу трудового стажу роботи у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера у період з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року та зобовязання зарахувати позивачу до трудового стажу вказаний періоду роботи.

Разом з тим, надійшовши вірного висновку щодо зобовязання відповідача зробити позивачу перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера, суд першої інстанції помилково не встановив дату, з якої вказаний перерахунок повинен бути проведений.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

При цьому, згідно п. 1.8 затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

В свою чергу, згідно положень п. 1.7 вказаного Порядку, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Як було встановлено під час розгляду справи та підтверджено наявними в ній доказами, позивач із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу за період роботи у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчості молоді «Здоров'я» з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова 05.09.2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності зобовязання відповідача зробити позивачу перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 06.07.1988 року по 14.08.1989 року у Ворошиловградському міському центрі науково-технічної творчої молоді «Здоров'я» на посаді головного бухгалтера саме з моменту звернення позивача із відповідною заявою, а саме - 05.09.2016 року.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог п.1. ч.1 ст. 201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2017р. по справі №638/1960/17 підлягає зміні шляхом доповнення третього абзацу резолютивної частини постанови наступним: з 05 вересня 2016 року.

В іншій частині постанова суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2017р. по справі №638/1960/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії змінити, доповнивши третій абзац резолютивної частини постанови наступним: з 05 вересня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28.04.2017 р.