Справа № 143/435/17
Суддя: Марченко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/435/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2017 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Марченко Л.В.,

з участю секретаря Горбатюк Т.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2017 року представник позивача звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 являється ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ № 034145.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5-го травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно із законодавством мінімальна пенсія за віком з 01.05.2016р. складає 1130 грн., тому відповідно до вищевказаних положень законом, соціально захисту розмір разової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня в 2016 році мав складати 5650 гривень.

Проте в 2016 році ОСОБА_2 була виплачена допомога в значно менших розмірах, а саме в розмірі 920 грн., тобто сума недоплаченої грошової допомоги складає 4730 грн.

В звязку з порушенням законних прав позивача на отримання допомоги в повному обсязі, він звернувся з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області.

02.03.2017р. позивач отримав лист з розясненням вих. № 379 про те, що йому виплачена грошова допомога відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі встановленому Постановою КМ України від 02.03.2016р. № 141, а саме 920 грн.

Просила визнати бездіяльність відповідача щодо відмови перерахунку ОСОБА_2 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та забовязати Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, проте заступник начальника відділу представництва Козятинського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 подала до суду заяву, якою підтримала поданий позов в повному обсязі, справу просила розглянути за її відсутністі та позивача, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте начальник Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області ОСОБА_3 надав до суду письмове заперечення, в якому просить проводити розгляд справи без участі представника та відмовити у задоволенні вимог, зазначивши, що при виплаті позивачу, як учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, Управління діяло в межах законодавства виходячи із виділених державою коштів в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України.

Перевіривши матеріали справи та доводи адміністративного позову, суд вважає, що у задоволенні вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Сторонами визнано, що позивач, як учасник бойових дій має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. У 2016 році йому була виплачена зазначена допомога у розмірі 920 грн., передбаченому Постановою КМ України від 02.03.2016 року №141, що є значно нижчим ніж встановлено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - пять мінімальних пенсій за віком, і що у грошовому еквіваленті становить 5650 грн.

Наведені обставини визнані сторонами і в суду не викликає сумнів щодо достовірності цих обставин, а тому, з урахуванням положення ч. 3 ст. 72 КАС України, вони не доказуються.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Частиною 1 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

В свою чергу, Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то в даному випадку,підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Крім того, з урахуванням положень статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", статті 1 та частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також визначених частиною третьою статті 28 цього ж Закону обмежень, а саме: непоширення мінімального розміру пенсії за віком, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, - Кабінет Міністрів України, встановивши оскаржуваною постановою розмір виплати разової грошової допомоги учасникам війни до 5 травня, як однієї із соціальних гарантій, діяв правомірно та на усунення прогалин у законодавчому регулюванні.

З огляду на викладене, суд дійшов правомірного висновку про те, що Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області, здійснюючи позивачу нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн., діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин"(чинного з 1 січня 2015 року) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", а тому правомірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі про Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Таким чином, виплачуючи позивачу в 2016 року допомогу до 5 травня в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області здійснюючи позивачу нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн. діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань", а тому правомірно.

З урахуванням наведеного суд констатує відсутність підстав для визнання неправомірними дій відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році, що є підставою для залишення позову без задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України у відповідності до положень частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.19,22,46 Конституції України,Рішеннями Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп, від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012, Бюджетним кодексом України,Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань»,Законом України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин»,ст.ст.2,3,7,11,71,86,94,158-163,167,186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, через Погребищенський районний суд.

Суддя