Справа № 265/4542/16-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2017 р. м. Київ К/800/1875/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22.11.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя з позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо призупинення виплати та невиплати щомісячної адресної допомоги для переміщення особи за період з 01.07.2015 року по 16.09.2015 року, щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 10.12.2015 року по 09.06.2016 року;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради нарахувати та виплатити щомісячну адресну допомогу особі, яка переміщена з району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що виникла у періоди з 01.07.2015 року по 16.09.2015 року та з 10.12.2015 року по 09.06.2016 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача, як уповноваженого представника сім'ї, заборгованість із виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла у періоди: з 01.07.2015 року по 16.09.2015 рік, з 10.12.2015 року по 09.06.2016 рік.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22.11.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22.11.2016 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22.11.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Управлінням соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради подано заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, заперечення на неї, рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 22.10.2014 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, як внутрішньо переміщена особа. У період з 17.03.2015 по 16.05.2015 рік позивач отримував допомогу у розмірі 1391,00 грн., з 17.05.2015 по 16.07.2015 рік у розмірі 1170,00 грн., з 17.07.2015 по 16.09.2015 рік у розмірі 949,00 грн.

Рішенням Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 25.06.2015 року призупинено виплату ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеної особі.

Рішенням Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 21.12.2015 року на звернення позивача від 10.12.2015 року відмовив в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відмовляючи у призначенні адресної допомоги позивачу, відповідач послався на рішення Маріупольської міської ради від 05.06.2015 року № 6/48-5402 «Про збільшення меж Орджонікідзевського району АДРЕСА_1 Виноградненської селищної ради тимчасово віднесено до Орджонікідзевського району м. Маріуполя.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1276-р, були затверджені переліки населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Постановою Верховної ради України «Про внесення змін до Постанови Верховної Ради України від 11.12.2014 року № 32-VIII «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» від 20.05.2015 року № 457-VIII селище Виноградне адміністративно-територіально не належить до Волноваського району, а належить до міста Маріуполя, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі.

На виконання даної постанови рішенням Маріупольської міської ради від 05.06.2015 року № 6/48-5402 тимчасово с. Виноградне було віднесено до Орджонікідзевського (Лівобережного) району м. Маріуполя.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у зв'язку із прийняттям постанови Верховної Ради України від 20.05.2015 року № 457-У111 та відповідного рішення Маріупольською міською радою від 05.06.2015 року № 6/48-5402, відповідач правомірно зупинив з 01.07.2015 року, а з 21.12.2015 року відмовив у виплаті позивачу допомоги внутрішньо переміщених осіб.

Однак, з таким висновком судів попередніх інстанцій не можна погодитися, виходячи з наступного.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 Порядку (в редакції на час призупинення виплати допомоги) передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 2 Порядку (в редакції на час повторного звернення позивача за призначенням допомоги) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до пункту 12 Порядку (в редакції на час зупинення виплати допомоги), виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку особи, яка переміщується;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Вищезазначена норма містить вичерпний перелік підстав для припинення виплати грошової допомоги призначеної відповідно до Порядку.

Судами попередніх інстанцій не було досліджено питання наявності підстав для припинення виплати позивачу допомоги, визначених Порядком. Зокрема - зняття з обліку особи, яка переміщується, тобто не повно та не всебічно досліджені обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід належним чином з'ясувати всі обставини справи, дослідити наявні докази, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку, встановити дійсний характер правовідносин, що склалися між сторонами, суть права, щодо захисту якого позивач звернувся до адміністративного суду та вирішити питання, чи належить розглядати дану справу в порядку адміністративного судочинства та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22.11.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз