Справа № 826/2570/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Київ № 826/2570/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» (надалі - позивач, ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі також - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування рішення від 09.11.2015 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про відсутність підстав для застосування до нього штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює порядок обліку та сплати єдиного внеску, оскільки ним своєчасно сплачений єдиний внесок за червень 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких вказує, що рішення податкового органу є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

З урахуванням положень частини четвертої статті 122 КАС України за згодою сторін судом ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» зареєстроване як юридична особа 30.01.2009 за №0032635, є платником єдиного внеску з 02.02.2009.

Згідно платіжного доручення №26 від 19.06.2015 позивачем сплачено єдиний внесок в сумі 5 483,95 грн. на рахунок ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Водночас, виявивши факт помилкової сплати єдиного внеску на рахунок податкового органу за місцем реєстрації, з якого вибув, позивач звернувся з листом до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 23.06.2015 вих.№246. У вказаному листі позивач зазначив про те, що у зв'язку зі зміною товариством місцезнаходження з Шевченківського району м. Києва на Печерський район м. Києва просив перерахувати помилково сплачені ним кошти в сумі 5 483,95 грн. згідно платіжного доручення №26 від 19.06.2015 на картку товариства за новим місцем обліку у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Між тим, у листопаді 2015 року позивач отримав від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві рішення № від 09.11.2015 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно якого контролюючий орган на підставі п.п. 2, п. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосував до позивача за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ штраф у сумі 1040,99 грн. за період з 23.06.2015 по 30.06.2015 (що становить 20% від суми недоїмки), та нарахував пеню у розмірі 41,64 грн. (що становить 0,1% від суми недоїмки).

Вважаючи рішення протиправним та таким, що прийняте з порушенням вимог законодавства та порушує його права та інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регламентуються Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Підпунктами 1 та 4 частини 2 статті 6 Закону №2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Згідно частини 5 статті 9 Закону №2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2464 для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство), та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску. Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з вимогами Положення про рух коштів.

Згідно пункту 2.1 розділу II Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 19.09.2013 № 493/815 (далі - Положення №493/815, в редакції, чинній під час спірних правовідносин) (Положення втратило чинності 25.03.2016), Міжрегіональному головному управлінню Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, територіальним органам доходів і зборів відкривались небюджетні рахунки - балансовий рахунок 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування» для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску.

В силу положень розділу ІІІ (Порядок розподілу та розподілу страхових коштів) Положення №493/815, страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім'я територіальних органів Міндоходів в управліннях (відділеннях) Казначейства (пункт 3.1.).

На кінець операційного дня страхові кошти, які надійшли за день на рахунки 3719 територіальних органів Міндоходів, перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки головних управлінь Міндоходів (пункт 3.2.).

До 10 год. 00 хв. наступного операційного дня страхові кошти з рахунків 3719 головних управлінь Міндоходів Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім'я Міндоходів у Казначействі України (пункт 3.3.).

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 Міндоходів, об 11 год. 00 хв. розподіляються за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі України за балансовим рахунком 3717 "Рахунки державних позабюджетних фондів" на ім'я фондів загальнообов'язкового державного соціального і пенсійного страхування (пункт 3.4.).

Згідно з частиною 4 статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Частиною 5 статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави суду зробити висновок, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Тобто, будь-який податок чи збір, що надійшов до бюджету, відображається на відповідному балансовому рахунку і враховується (обліковується) на єдиному казначейському рахунку, незалежно від того, на який аналітичний рахунок він поступив.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджене наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122 (далі - Положення №122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Таким чином, зі змісту положень Положення №122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), єдиних внесків, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Як підтверджується матеріалами справи, 19.06.2015, у строк встановлений ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, позивачем подано до АТ «ОТП БАНК» платіжне доручення №26 про перерахування коштів в оплату єдиного внеску за червень 2015 року на загальну суму 5 483,95 грн. Отримувачем коштів за даним платіжним дорученням визначено ДПІ у Шевченківському району ГУ Міндоходів у м. Києві, код 38728711, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 2659.

Вказаний платіжний документ позивача був прийнятий банком 19.06.2015 до виконання та платіж проведено в той же день, що підтверджується відмітками банку на такому платіжному дорученні.

Відповідно до абзацу першого та другого частини 8 статті 9 Закону №2464, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Згідно підпункту 1 частини 10 статті 9 Закону №2464 днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Таким чином, зокрема, норма статті 9 Закону 2464 визначає, що днем сплати єдиного внеску є день списання коштів на відповідний рахунок державної фіскальної служби.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що платіжне доручення про сплату єдиного внеску прийнято банком 19.06.2015, тобто без порушень строків, визначених законодавством, вимоги закону щодо повноти, своєчасності сплати позивачем виконані.

Своєчасна та повна сплата самостійно обчисленого та нарахованого платником єдиного внеску не може бути підставою для застосування до платника заходів стягнення у спірних правовідносинах.

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся з листом до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 23.06.2015 вих.№246, у якому позивач зазначив про те, що у зв'язку зі зміною товариством місцезнаходження з Шевченківського району м. Києва на Печерський район м. Києва просив перерахувати помилково сплачені ним кошти в сумі 5 483,95 грн. згідно платіжного доручення №26 від 19.06.2015 на картку товариства за новим місцем обліку у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві. Тобто, позивачем вжито належних заходів щодо здійснення добровільного виконання обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Однак, рішенням ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 09.11.2015 № застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

При цьому, частиною 11 статті 25 Закону 2464 визначений повний перелік штрафних санкцій, які можуть бути застосовані органом доходів і зборів, а саме:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум;

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція № 449). Статтею 1 розділу VI цієї Інструкції визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом 2464 обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Таким чином, виключно Законом №2464 вичерпно визначені правопорушення, за вчинення яких до правопорушника застосовуються штрафні санкції. Зокрема таким порушенням є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Окрім цього, слід звернути увагу, що підпункт 3 пункту 2 розділу ІV Інструкції №449, підпункт 1 частини 10 статті 9 Закону 2464 пов'язує факт сплати єдиного внеску з фактом списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Отже, виходячи зі змісту вказаних правових норм, визначений законом обов'язок зі сплати єдиного внеску вважається виконаним у зв'язку із настанням факту списання банком або органом казначейської служби, суми платежу з рахунку платника.

Відтак, факт перерахування грошових коштів на неналежний рахунок не може вважатися несплатою (неперерахуванням) або несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахування) єдиного внеску, за що передбачена відповідальність частиною 10 статті 25 та пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464.

Таким чином, факт перерахування позивачем у червні 2016 року на рахунок ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві грошових коштів по сплаті єдиного внеску в сумі 5 483,95 грн. свідчить про виконання ним обов'язку зі сплати такого внеску та не може бути підставою для застосування штрафних санкцій.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку обов'язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені відповідач не виконав.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовував позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства та надавши оцінку наявним доказам у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09.11.2015 №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур