Справа № 813/966/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року справа № 813/966/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

секретар судового засідання Павлішевський М.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом спільного українсько-польського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю Мистецький кіноконцертний комплекс Кінотеатр Дніпро до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в:

Позивач - спільне українсько-польське підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Мистецький кіноконцертний комплекс "Кінотеатр "Дніпро" звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", в якому з врахуванням заяви про зміну підстав позову просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації міністерства юстиції України ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» () на нерухоме майно: нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 5, (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) - (індексний номер 27087124 від 15.12.2015, номер запису про право власності 12565062); нежитлові приміщення у м. Львові, проспект Свободи, 1/3 (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 27087124 від 14.12.2015, номер запису про право власності 12552742); квартиру №6-а (шість «а») в будинку №3 (три) на проспекті Свободи у м.Львові рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 27085645 від 15.12.2015, номер запису про право власності 12552337);

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (), номери 12552337, 12552742 та 12552337.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державним реєстратором Департаменту державної реєстрації міністерства юстиції України ОСОБА_3 протиправно, з перевищенням повноважень прийнято було прийнято рішення № 27087124 від 15.12.2015, № 27087124 від 14.12.2015, № 27085645 від 15.12.2015 (надалі оскаржувані рішення), якими зареєстровано на праві власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» належне Позивачу майно - нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 5; нежитлові приміщення у м. Львові, проспект Свободи, 1/3 та квартиру №6-а (шість «а») в будинку №3 (три) на проспекті Свободи у м.Львові. Як випливає з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 67893726 від 12.09.2016 року, постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, підстава виникнення від 21.11.2014, ВП № 45537284 було накладено арешт на майно (вид арешту - арешт всього нерухомого майна) позивача та оголошено заборону на його відчуження. Наявність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження у формі арешту всього майна позивача було перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій, а тому оскаржувані рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації міністерства юстиції України ОСОБА_3 є протиправними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав письмові заперечення проти позову, вважає оскаржувані рішення такими, що прийняті відповідно до законодавства.просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи подав до суду письмові заперечення на позов, додаткові заперечення додаткові пояснення, в яких зазначив, що державним реєстратором Департаменту державної реєстрації міністерства юстиції України ОСОБА_3 правомірно проведено державну реєстрацію права власності, вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

В судовому засіданні представник третьої особи дав пояснення, аналогічні до викладених в письмових запереченнях, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема зазначив, що правомірність рішень державного реєстратора ОСОБА_3 встановлена судом відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року у справі № 910/18928/16, в якій колегія суддів дійшла висновку, що Державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3 було правомірно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та внесено записи про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», внаслідок чого відбувся перехід права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором. Відтак вважає, що законність оскаржених рішень є обставиною, яка не підлягає доказуванню, на підставі частини першої статті 72 КАС України. Крім того, представник третьої особи, вказав, що постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 21.11.2014, ВП № 45537284 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк» в процедурі примусового виконання рішення суду у третейській справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 28.08.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та Спільним українсько-польським підприємством товариством з обмеженою відповідальністю «Мистецький кіноконцертний комплекс кінотеатр «Дніпро» було укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 600/03.3-163 згідно з яким «Позичальнику» було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 2 300 000,00 дол. США, зі сплатою плаваючої відсоткової ставки - шестимісячний LIBOR плюс 10,75% відсотків річних, але не менше 14% відсотків річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 27.08.2018 р.

Між сторонами було укладено Договір № 1 від 17.02.2014 про внесення змін до Договору невідновлювальної кредитної лінії № 600/03.3-163 від 28.08.2008р. у відповідності до умов якого сторони дійшли згоди щодо зміни умов погашення кредиту, капіталізації прострочених платежів по відсоткам, внесення змін до графіку погашення кредиту та сплат відсотків, встановлення відсоткової ставки за користування кредитом та зміни дати остаточного повернення кредиту - 31.01.2021 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань , що випливають з умов кредитного договору №600/03.3-163 від 28.08.2008р., між його сторонами 29.08.2008р. було укладено іпотечний договір від 29.08.2008 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2038, згідно з яким Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, перелік якого визначено у п. 1.1. іпотечного договору, а саме:

- нежитлові приміщення загальною площею 128,2 кв.м., вказані в технічній документації під цифрами: від "39-1" по " 59-7" включно, розташовані у будинку №1/3 (один/три) на проспекті Свободи, у м. Львові належать позивачу на праві приватної власності на підставі Договору №1 купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4 04.12.1998 року за р.№6301.

- нежитлові приміщення №29 загальною площею 623,1 кв.м. (площа збільшилася з 584,7 кв.м. у зв'язку із проведенням реконструкції на підставі дозволу, наданого розпорядженням Галицької райадміністрації Львівської міської ради №68 від 05.02.2004 року), розташовані на першому поверсі будинку і вказані в технічній документації під цифрами від "29-1" по "29-22" включно, розташовані на другому поверсі будинку і вказані в технічній документації під цифрами від "29-23" по "29-30" включно, які знаходяться за адресою: м.Львів, проспект Свободи, 5 (п'ять) належать позивачу на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності №Г-01285, виданим Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради 29.03.2005 року згідно з розпорядженням №324 від 29.03.2005 року;

- квартира №6-а (шість "а") в будинку №3 (три) на проспекті Свободи у м. Львові, яка складається з двох кімнат житловою площею 28 кв.м. та кухні; загальна площа квартири - 48,9 кв.м., що належить позивачу на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4 05.04.2001 року за р.№459.

17.02.2014 між Кредитором/Іпотекодержателем та Позичальником/Іпотекодавцем було укладено Договір №2 про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 29.08.2008 за реєстровим № 2038.

В грудні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» прийняло рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку на підставі Іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором, а саме основного зобов'язання (тіла кредиту) в розмірі 3 645 851,79 доларів США та подало відповідні заяви про реєстрацію прав до Департаменту державної реєстрації міністерства юстиції України.

На підставі поданих ПАТ «Укрсоцбанк» заяв від 11.12.2015, державним реєстратором Департаменту державної реєстрації міністерства юстиції України ОСОБА_3 були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності (надалі - «Оскаржувані рішення») та внесено записи про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ПАТ «Укрсоцбанк».

Вказані відомості містяться в Інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52278125, № 52324157, № 55438377, копії яких наявні в матеріалах справи.

На момент прийняття оскаржуваних рішень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був наявний активний запис про арешт нерухомого майна Позивача (арешт всього нерухомого майна), обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, підстава виникнення: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№ 45537284, виданий 21.11.2014; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17431174 від 24.11.2014 13:29:33, Державний реєстратор: ОСОБА_5, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м.Київ.

Це підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 67893726 від 12.09.2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV в редакції чинній на час спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з частиною 5 статті 3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частина 1 ст. 15 Закону №1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з пунктом 5 статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Як встановлено статтею 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави дійти висновку, що наявність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження такого нерухомого майна у формі арешту чи заборони відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. В такому випадку це є підставою для прийняття рішення державним реєстратором про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

На момент вчинення оскаржуваних дій в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був наявний активний запис про арешт всього майна Позивача на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 45537284, від 21.11.2014 року. Вказана обставина підтверджуються постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року у справі № 910/18928/16 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації міністерства юстиції України ОСОБА_3, встановивши наявність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження нерухомого майна відповідача у формі арешту, був зобовязаний відповідно до пункту 5 статті 24 Закону №1952-IV відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень за заявами третьої особи.

Відповідачем не надано доказів, а судом не встановлено обставин, що свідчили б проте, що станом на момент вчинення спірної реєстраційної дії, вказаний арешт було знято.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена в постановах Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.11.2014 року (справа № 21-357а14), від 19.05.2015 року (справа № 21-121а15), від 09.02.2016 року (справа № 51-5797а), яка відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватись судами при застосуванні таких норм права.

Наявні матеріали справи не містять обставин, встановлених частиною дев'ятою статті 15 Закону №1952-IV, які у відповідності з пунктом 5 статті 24 цього Закону надавали б право відповідачу прийняти оскаржувані рішення за наявності державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо нерухомого майна позивача.

Надаючи юридичної кваліфікації спірним відносинам, суд зауважує, що до відносин сторін у справі не пілягає застосуванню також абзац четвертий пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року №868, за правилами якого наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

За змістом статті 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у обмеженні розпорядження, володіння і користування майном. Це означає, що реєстрація арешту є актом обмеження прав власника, а не актом офіційного визнання прав чи вимог інших осіб на майно. Тому, наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. До такого висновку, зокрема, прийшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12 листопада 2015 року у справі № 826/11697/14 (К/800/53747/14).

Посилання представника третьої особи на те, що правомірність рішень державного реєстратора ОСОБА_3 встановлена судом, відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року у справі № 910/18928/16, в якій колегія суддів дійшла висновку, що Державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3 було правомірно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та внесено записи про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», судом до уваги не береться з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому обов'язковість поширюється лише на питання, чи мала місце певна обставина, яка є предметом доказування в адміністративній справі. Висновки ж інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року у справі № 910/18928/16 встановлено обставину наявності на момент вчинення скаржуваних рішень активного запису про арешт всього майна Позивача на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.2014 року, ВП № 45537284, яка була прийнята відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до частини першої статті 72 КАС України.

Адміністративний суд під час розгляду цієї справи на підставі встановлених ним обставин, із врахуванням правової позиції щодо застосування зазначених норм матеріального права викладених в постановах Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.11.2014 року (справа № 21-357а14), від 19.05.2015 року (справа № 21-121а15), від 09.02.2016 року (справа № 51-5797а), самостійно здійснив правову кваліфікацію поведінки відповідача та дійшов висновків про неправомірність оскаржуваних рішень Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3

Відповідно до положень ч.2 ст.26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність спірного рішення.

Натомість позивачем надано достатньо належних доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, беручи до уваги те, державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3 було протиправно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та внесено записи про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» () на нерухоме майно: нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 5, (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) - (індексний номер 27087124 від 15.12.2015 p., номер запису про право власності 12565062); нежитлові приміщення у м. Львові, проспект Свободи, 1/3 (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 27087124 від 14.12.2015 p., номер запису про право власності 12552742); квартиру №6-а (шість «а») в будинку №3 (три) на проспекті Свободи у м.Львові рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 27085645 від 15.12.2015 p., номер запису про право власності 12552337);

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (), номери 12552337, 12552742 та 12552337.

Стягнути з Міністерства юстиції України 5512 (п'ять тисяч п'ятсот дванадцять) гривень сплаченого судового збору на користь спільного українсько-польського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю Мистецький кіноконцертний комплекс Кінотеатр Дніпро.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.04.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський