Справа № 822/764/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/764/17

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріВарченко В.В.
за участі: позивача представника відповідачаМакедонського К.В. Васютенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 м. Старокостянтинів Хмельницької області до військової частини НОМЕР_1 м. Старокостянтинів Хмельницької області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь добові витрати за час відрядження в розмірі 9060,00 грн., та 2017,49 грн., індексації заборгованості із заробітної плати.

В обгрунтування позовних вимог зазначає те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2014 року № 282 він був відряджений у ВЧ НОМЕР_2 (с. Нова Любомирка, Рівненська область) в розпорядження командира даної частини на 30 діб.

В подальшому термін його відрядження подовжувався, а всього тривалість безперервного відрядження склала 229 діб, в тому числі 73 дні вихідних.

Однак по прибуттю до пункту постійної дислокації його повідомили, що оплату добових йому здійснювати не будуть в зв`язку з відсутністю підстав.

Позивач вважає дану відмову протиправною, а тому звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та надав суду пояснення за змістом позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала суду пояснення згідно поданих письмових заперечень на даний адміністративний позов, в яких зазначила, що відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 98 від 02.02.2011 року "Про суму та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами, та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" строк відрядження не може перевищувати в межах України 30 діб.

Таким чином, накази та посвідчення на відрядження оформлені з порушенням законодавства, при цьому згідно пункту 1.4 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України забороняється провадити виплату добових за посвідченнями про відрядження, виданими з порушенням порядку їх оформлення, встановленого законодавством України.

Відповідно до пункту 1.25 Інструкції військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період в розпорядженні не провадиться.

Крім того, відповідно до пункту 1.25 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України, затвердженої наказом міністра оборони України № 530 від 29.08.2011 року, військовослужбовцям які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період в розпорядженні не провадиться.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 282 від 25.12.2014 року позивач вибув у відрядження на 30 діб з 25.12.2014 року по 23.01.2015 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для виконання заходів бойової підготовки в навчальних підрозділах.

В подальшому, термін відрядження ОСОБА_1 продовжився - на 30 діб з 24.01.2015 року по 23.02.2015 року (наказ № 19 від 26.01.2015), на 30 діб з 23.02.2015 року по 24.03.2015 року (наказ № 41 від 23.02.2015 року), на 12 діб з 25.03.2015 року по 05.04.2015 року (наказ № 66 від 26.03.2015 року), на 16 діб з 05.04.2015 року по 20.04.2015 року (наказ № 76 від 09.04.2015 року), на 30 діб з 21.04.2015 року по 20.05.2015 року (наказ № 84 від 22.04.2015 року).

Телеграмою командувача сухопутних військ ЗСУ від 30.04.2015 вимагалось, зокрема, від командира військової частини НОМЕР_1 продовжити відрядження по особовому складу, який виконує завдання у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 на час проведення п`ятої черги часткової мобілізації.

Наказів про продовження строку відрядження позивача до 10.08.2015 року суду надано не було.

При цьому, згідно наказу командира військової частини військової частини НОМЕР_1 № 164 від 10.08.2015 року, позивач прибув з відрядження з військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_3 ) і приступив до виконання службових обов`язків.

Факт перебування позивача у відрядженні з 25.12.2015 року по 10.08.2015 року у військовій частині НОМЕР_2 підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , копією посвідчення про відрядження № 594 від 25.12.2015 року, копією книги обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 6 статті 4 Закону №2011-XII при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02.02.2011 року № 98 визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби - Міністерством інфраструктури, працівників дипломатичної служби України, направленим у довготермінове відрядження, - Міністерством закордонних справ.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.08.2011 року № 530 (далі - Інструкція) визначено, що службовим відрядженням вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу.

Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад.

Пунктом 1.11 Інструкції встановлено, що виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення проводяться за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них). Відмітки завіряються: у військових частинах - підписом командира військової частини або начальника штабу, а в установах, на підприємствах і в організаціях та інших органах виконавчої влади - підписом посадової особи, на яку покладено обов`язок відмічати посвідчення про відрядження.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції забороняється провадити виплату добових та відшкодовувати витрати на наймання житлового приміщення за посвідченнями про відрядження, виданими з порушенням порядку їх оформлення, встановленого законодавством України.

Так, за відсутності в посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них) добові не виплачуються (пункт 1.12 Інструкції).

Посвідчення про відрядження позивача відповідає вимогам Інструкції, відхилень від порядку його оформлення судом не встановлено.

Відповідно до пункту 1.16 Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), направленим у відрядження одиночним порядком, крім відряджень, зазначених у пунктах 1.23 і 1.24 цієї Інструкції, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 1.5 цієї Інструкції, і за час перебування в дорозі виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції відрядження, у тому числі для інспектування військ, проведення ревізій та перевірок господарської та фінансової діяльності військових частин, призначається на строк не більше 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі.

Позивач був відряджений з 25.12.2014 року по 10.08.2015 року, при цьому строк відрядження в подальшому постійно продовжувався, що підтверджується матеріалами справи.

Однак з 20.05.2015 року по 10.08.2015 року відповідні накази не видавались, хоча позивач фактично перебував у відрядженні, що підтверджується посвідченням про відрядження з відповідними відмітками, тому така обставина не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку виплати добових позивачу за час такого відрядження.

Посвідчення про відрядження оформлене згідно вимог законодавства, а зазначення в ньому вищевказаного строку відрядження з 25.12.2014 року по 10.08.2015 року жодним чином не свідчить про порушення порядку його оформлення.

Відповідно до додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" сума добових витрат на відрядження в межах України затверджена в розмірі 30 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач мав би нарахувати та виплатити позивачу добові за час відрядження.

Стосовно доводів відповідача у запереченні відносно того, що відповідно до пункту 1.25 Інструкції військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період в розпорядженні не провадиться, суд зазначає наступне.

Зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання визначено п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008.

Спірний випадок не підпадає під дію даної норми, оскільки не передбачений серед підстав, у разі настання яких допускається таке зарахування. Таким чином, посилання відповідача на п.1.25 Інструкції, як на підставу правомірності невиплати добових позивачу є необґрунтованим.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте всупереч наведеним положенням, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність його бездіяльності, що оскаржується.

За таких обставин, суд вважає, що належним способом захисту права позивача є задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 добових витрат за період з грудня 2014 року по серпень 2015 року включно, оскільки суд та позивач не мають відповідної кваліфікації для проведення таких розрахунків.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078). Порядок № 1078 визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення індексації заборгованості із заробітної плати в розмірі 2017,49 грн., не підлягають задоволенню, оскільки виплата добових - це грошовий дохід, який має разовий характер.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.11, 71, 86, 158-163, 165, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 м. Старокостянтинів Хмельницької області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 добових витрат за період з грудня 2014 року по серпень 2015 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 25.04.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2017 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський