Справа № 826/14358/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

24 квітня 2017 року 08:20 справа №826/14358/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особаВійськової частини НОМЕР_1 Командування Національної гвардії України
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 30 997,31 грн.; 2) зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 30 997,31 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/14358/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12 грудня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді фельдшера медичного пункту.

Позивач звернувся до начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 18 квітня 2016 року щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 липня 2016 року №129 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Позивач зазначає, що наказом командира установлено виплати грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 30997,31 грн., однак, відповідний розрахунок не проведено, що є підставою для зобов`язання виплатити відповідну суму.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Пункт 1 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (тут і далі в редакції, чинній на момент звернення позивача із рапортом) встановлює, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пункту 1 статті 91 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, військовослужбовці мають гарантоване право на речове забезпечення та грошову компенсацію за неотримане речове майно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів Україна від 16 березня 2016 року №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Пункт 3 Порядку передбачає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно з пунктом 4 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Як встановлено вище, позивач звернувся до начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 18 квітня 2016 року щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби; відповідно до вчинених на рапорті резолюцій він прийнятий до виконання.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 №647 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, становить 30 997,31 грн.

Т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 звернувся до Командувача Національної гвардії України із клопотанням про виділення додаткових коштів для виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно особовому складу, звільненому з військової служби, у тому числі ОСОБА_1 .

Наведене свідчить, що командування Військової частини НОМЕР_1 визнає право ОСОБА_1 на отримання компенсації вартості за неотримане речове майно, однак належні їй суми не виплачено.

Доказів виплати позивачу спірної суми на момент вирішення спору відповідачем до суду не надано.

Таким чином, на думку суду, пасивна поведінка відповідача у даному випадку порушує гарантоване право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, не відповідає вимогам пункту 1 статті 91 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та порядку, а тому є протиправною бездіяльністю, що є підставою для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 30 997,31 грн. та задоволення позовних вимог.

Суду відомо про постанову Верховного Суду України від 19 березня 2013 року у справі №21-38а13, однак вказана постанова не може бути заснована до спірних правовідносин, оскільки у межах розглянутої Верховним Судом України справи відносини з приводу компенсації за неотримане речове майно регулювались попередньою редакцією статті 91 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Положенням про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444.

При вирішенні спору суд також враховує, що право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно виникло у позивача до його звільнення та до виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 30 997,31 грн.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 30 997,31 грн.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одну гривню двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко