Справа № 813/2919/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 р. №876/2414/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі за її позовом до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП) звернулася до суду з позовом до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ОДПІ) про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 05.04.2016 №000045/13-18-13/НОМЕР_1 (далі - Рішення). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішення є протиправним, оскільки прийнято на підставі доказів, які зібрані з порушенням закону, а тому не можуть братися судом до уваги. Більше того вказує, що реалізація пива неповнолітній особі взагалі не мала місця, оскільки відсутній відповідний розрахунковий документ, а тому висновок контролюючих органів про порушення позивачем норми закону щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями є безпідставним.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі № 813/2919/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована протиправністю Рішення та наявністю підстав для його скасування.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких міркувань.

Постанова суду першої інстанції мотивованатим, що оспорюване Рішення винесене за наявності достатніх для цього підстав, є належно мотивованим, базується на відповідних законодавчих приписах, а відтак є правомірним. Позивачем не надано належних та допустимих доказів протиправності спірного Рішення при зверненні до суду за захистом своїх прав, а відтак не доведена обґрунтованість та законність підстав для задоволення позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 30.11.2015 зареєстрована як ФОП, перебуває на обліку у відповідача як платник податків. Основним видом діяльності є роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, яка здійснюється на підставі ліцензії серії АЖ від 10.12.2015 НОМЕР_2 (а.с.16-17). ФОП здійснює торгівельну діяльність в магазині на АДРЕСА_1

На підставі матеріалів Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - Відділ) від 12.02.2016 встановлено, що 22.01.2016 громадянин ОСОБА_2, який працює у магазині «Домашній кошик», що розташований за адресою АДРЕСА_1, у якому здійснює торгівельну діяльність позивач, реалізував слабоалкогольний напій (пиво) неповнолітньому покупцю, чим порушив вимоги ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), про що працівниками Відділу складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.01.2016 серії НОМЕР_3 (далі - Протокол; а.с.10).

05.04.2016 відповідачем винесено Рішення, яким відповідно до абзацу 9 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95) до ФОП застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800,00грн за порушення вимог п.2 ч.1 ст.15-3 Закону № 481/95 (а.с.24).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон № 481/95(в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 15-3 Закону № 481/95 забороняється продаж пива(крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з ч.4 ст.15-3 цього ж Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає суду апеляційної інстанції підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Слід зазначити, що незважаючи на те, що Закон № 481/95 прямо не зобов'язує перевіряти вік кожної особи, яка купує алкогольні напої або тютюнові вироби, наявність у ст.15-3 цього Закону категоричної заборони їх продажу неповнолітній особі зумовлює дотримання належного рівня обачності суб'єктів господарювання, який би унеможливлював порушення вказаної заборони.

Отже, відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Передбачена ст.15-3 Закону № 481/95 правова норма містить загальні убезпечувальні (превентивні, захисні) положення з метою запобігання продажу алкогольних напоїв чи тютюнових виробів особам, які не досягли 18-річного віку, а відповідно - вчиненню порушення, передбаченого КУпАП, а як наслідок застосування адміністративно-господарських санкцій податковим органом.

За порушення норм Закону № 481/95 щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Закон №481/95 не визначає підстав, за наявності яких суб'єкт господарювання звільняється від відповідальності. Водночас, абзацом 9 ч.2 ст.17 встановлено, що за порушення вимог ст.15-3 цього Закону застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі - 6800грн.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону №481/95 визначається Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону №481/95, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі - Порядок).

Як встановлено у п.3 цього Порядку до суб'єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п.5 Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що правовою підставою для застосування фінансових санкцій є встановлення факту порушення вимог ст.15-3 Закону №481/95.

Апеляційний суд вважає, що у відповідності до наведеної процесуальної норми, відповідачем в повній мірі було доведено факт порушення позивачем ст.15-3 Закону №481/95 у частині продажу пива особі, яка не досягла 18 років з огляду на наступне.

Так, продаж пива неповнолітньому ОСОБА_3 підтверджується, зокрема Протоколом, яким зафіксовано порушення працівником магазину «Домашній кошик», що розташований за адресою АДРЕСА_1, у якому здійснює підприємницьку діяльність позивач, ч.2 ст.156 КУпАП.

Окрім цього, факт продажу пива неповнолітньому підтверджується поясненнями останнього від 22.01.2016, який вказав, що дійсно 22.01.2016 близько 19.30год. він здійснив покупку пива «Мінське Жигулівське» об'ємом 0.5 літра вартістю 10,50грн у магазині «Домашній кошик», що розташований за адресою АДРЕСА_1, свою вину визнав повністю.

Здійснивши детальний аналіз матеріалів справи, суд апеляційної інстанції вважає, що факт продажу слабоалкогольного напою (пива «Мінське Жигулівське») неповнолітній особі в магазині «Домашній кошик», що розташований за адресою АДРЕСА_1, у якому здійснює підприємницьку діяльність позивач, є встановленим та підтверджений належними доказами, зокрема, Протоколом, рапортом від 25.01.2016 (далі - Рапорт), поясненнями неповнолітнього від 22.01.2016 та показаннями свідків на стороні відповідача.

У поданій апеляційній скарзі позивач вказує на неточності у матеріалах правоохоронних органів, якими задокументовано вказане вище порушення, зокрема у Рапорті йдеться про те, що факт продажу відбувся 22.02.2016, а у Протоколі - 22.01.2016. Суд апеляційної інстанції вважає ці доводи такими, що не заслуговують на увагу, оскільки такі є лише описками, які не свідчать про грубе порушеннями працівниками поліції вимог законодавства.

Щодо покликань апелянта на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016, якою скасовано постанову адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради від 03.03.2016 №37 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, то апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, який вірно послався на положення ч.4 ст.72 КАС та зазначив, що у даному випадку таке не підлягає до застосування, оскільки у спорі, що є предметом розгляду, не йдеться про наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду. Відтак, зазначена постанова не є обов'язковою для адміністративного суду при розгляді цієї справи.

Беззаперечним доказом недоведеності факту продажу пива («Мінське Жигулівське») неповнолітньому 22.01.2016 у магазині «Домашній кошик», що розташований за адресою АДРЕСА_1, позивач вважає той факт, що відсутній розрахунковий документ, який б засвідчив, що такий продаж дійсно відбувся. Проте такі твердження апелянта суд апеляційної інстанції оцінює критично та вважає правильними висновки суду першої інстанції, який зазначив, що обов'язком продавця є видача споживачеві розрахункового документу встановленої форми, який засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про дату здійснення такої операції, однак недотримання цієї вимоги та відсутність цього розрахункового документу не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару, а навпаки може свідчити про інші обставини, такі як недотримання суб'єктом господарювання положень ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за що ст.17 вказаного Закону передбачена відповідальність, або про намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо.

Суд апеляційної інстанції також критично оцінює доводи апелянта про відсутність у нього у січні 2016 року для продажу пива «Мінське Жигулівське», що свідчить про відсутність порушення ним ст.15-3 Закону №481/95-ВР, оскільки жодних доказів (видаткових/податкових накладних, чи іншої облікової інформації щодо наявного товару на продаж) відсутності у продажі таких виробів ФОП не надано.

Загалом, усі твердження позивача є переоцінкою ним доказів та довільним їх трактуванням, з метою обґрунтування своєї позиції, які не заслуговують на увагу в силу того, що матеріалами справи та встановленими судом обставинами чітко підтверджується факт продажу ОСОБА_2 пива неповнолітньому, а відтак і порушення вимог ст.15-3 Закону №481/95-ВР.

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, беручи до уваги, що факт продажу пива неповнолітній особі в магазині «Домашній кошик», що розташований за адресою АДРЕСА_1, у якому здійснює підприємницьку діяльність позивач, є встановлений, апеляційний суд приходить до висновку про правомірність прийнятого відповідачем Рішення.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, а у разі складення у повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 24 квітня 2017 року.