Справа № 805/4939/15-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 р. Справа №805/4939/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:11:44

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Нестеренко Н.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю Група Енерго про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю Група Енерго про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.05.2011р. № НОМЕР_1 та № .В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств ТОВ Група Енерго, за результатами якої складено акт перевірки від 18.05.2011р. № 4/15-3/25 та прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.05.2011р. № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 15 729 195 грн. та № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 19 661 494 грн. Зазначені рішення були оскаржені ТОВ Група Енерго без відома ПАТ Донецьксталь - металургійний завод, який являється одним із засновником та володіє 99 % ТОВ Група Енерго, за наслідком чого податкові повідомлення-рішення є чинними. Позивач наголошує на тому, що спірні податкові повідомлення-рішення не відповідають нормам діючого законодавства. Відповідачем безпідставно в зазначеному акті зроблені висновки про нікчемність правочину, укладеного ТОВ Група Енерго з ТОВ ТД Східвугілля, висновки не грунтуються на фактичних обставинах укладення та виконання правочину, при проведенні камеральної перевірки податковим органом використані документи, дослідження яких не передбачено Податковим кодексом України.

Відповідач не погоджуючись з позовною заявою надав заперечення на адміністративний позов, мотивуючи тим, що позивачем пропущено спеціальний строк звернення до суду, згідно вимог п. 56.18 ст. 56, 102 Податкового кодексу України, а саме 1095 днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,свобод та інтересів. Позивач не є належною стороною у даній справі, оскільки не перебуває на обліку у відповідача, також ТОВ Група Енерго від свого імені здійснювало господарську діяльність. По суті позовних вимог, зазначає, що податковим органом правомірно сформовані податкові повідомлення-рішення, оскільки в ході перевірки встановлено неможливість фактичного реального здійснення субєктом господарювання господарських операцій із третьою особою з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг. Крім того на сьогоднішній день відсутній предмет спору, оскільки спірні правовідносини вже вирішувалися судом за наслідком якого 15.04.2015 року постановою Вищого адміністративного суду України у задоволені позовних вимог відмовлено.

03.04.2017 року ухвалою суду здійснено заміну відповідача на Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, в обґрунтування навів доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову мотивуючи доводами аналогічними зазначеним у заперечені на адміністративний позов, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство Донецьксталь - металургійний завод (, вул. Івана Ткаченка, б.122, м. Донецьк, Донецька область, 83062) пройшов передбачену законодавством державну процедуру реєстрації 09.08.2002 року №1 001011, є юридичною особою та в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обовязки.

Відповідач, Маріупольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю Група Енерго, є юридичною особою, ідентифікаційний код 35538207, зареєстрований Виконавчим комітетом Донецької міської ради 02.11.2007р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 435832.Здійснює діяльність на підставі Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Група Енерго.

Позивач, відповідно до п.1.1, 6.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Група Енерго є одним із засновників ТОВ Група Енерго та володіє часткою у розмірі 99 % статутного капіталу.

Відповідно до пп.7.1-7.3 Статуту ТОВ Група Енерго основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності Товариства є прибуток, який утворюється з надходжень від його господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З економічного прибутку товариства сплачується передбачені законом податки та інші обовязкові платежі, а також відсотки по кредитах банків і по облігаціях. Розподіл чистого прибутку, утвореного у встановленому цим Статутом порядку між учасниками здійснюється за підсумками роботи за рік пропорційно часткам учасників у статутному (складеному) капіталі, чи в іншому порядку, зазначеному Загальними зборами учасників за підсумками фінансового року. Дивіденди від участі в статутному(складеному) капіталі нараховуються за підсумками роботи зарік у розмірі, зазначеному Загальними зборами учасників у відсотках від частки учасника в статутному(складеному) капіталі товариства.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського кодексу України, залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Відповідно до ст. 88 ГК України учасники господарського товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

Згідно ч.1,3 ст. 142 ГК України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.Порядок використання прибутку (доходу) суб'єкта господарювання визначає власник (власники) або уповноважений ним орган відповідно до законодавства та установчих документів.

Таким чином, в даному випадку вирішуються питання щодо майнових інтересів учасника товариства, що фактично матиме наслідком зменшення розміру прибутку ТОВ Група Енерго у відповідному році та позбавить позивача можливості реалізувати своє право на його розподіл, отже,в даному випадку позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів.

Судом встановлено, що податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2011 року та податкової звітності з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2011 року ТОВ Група Енерго, за результатами якої складено акт від 18.05.2011р. № 4/15-3/25.

З акту камеральної перевірки вбачається, що при перевірці, крім податкової звітності, наданої ТОВ Група Енерго, використано довідку про неможливість проведення зустрічної перевірки контрагента-продавця ТОВ ТД Східвугілля щодо підтвердження господарських відносин від 25.03.2011р. № 88/23-36631665 та службову записку ВПМ ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька від 11.05.2011р. № 1765. Зазначено про відображення сум в розділі 2 Податковий кредит додатку 5 до декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року по контрагенту ТОВ ТД Східвугілля, який не задекларував податкові зобов`язання у відповідному розмірі. З посиланням на вищезазначену довідку від 25.03.2011р. зроблено висновок про відсутність у ТОВ ТД Східвугілля трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якої діяльності, про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди, про наявність згідно з частинами 1, 5 статті 203, частинами 1, 2 статті 215, статті 228 Цивільного кодексу України ознак нікчемності укладених з підприємством угод, у зв`язку з чим до валових витрат за 1 квартал 2011 року включено суми, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення ТОВ Група Енерго пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, пункту 4.1 розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011р. № 41 (арифметична (методологічна) помилка (порушення), що вплинула на розрахунки з бюджетом), та абз. 4 п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств (норми п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України), у зв`язку з чим ним занижено суму податкових зобов`язань, заявлену у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року, та завищено суму валових витрат за 1 квартал 2011 року.

За результатами зазначеної камеральної перевірки податковим органом прийняті: податкове повідомлення-рішення від 27.05.2011р. № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість ТОВ Група Енерго на загальну суму 15 729 195 грн., у тому числі 15 729 194 грн. - за основним платежем та 1 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, за порушення п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, п. 4.1 розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011р. № 41 (арифметична (методологічна) помилка (порушення), що вплинула на розрахунки з бюджетом) та податкове повідомлення-рішення від 27.05.2011р. № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств ТОВ Група Енерго на загальну суму 19 661 494 грн., у тому числі 19 661 493 грн. - за основним платежем та 1 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, за порушення абз. 4 п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств (норми п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України).

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ Група Енерго подало скаргу до ДПА у Донецькій області від 03.06.2011р. № 59, термін розгляду якої рішенням від 15.06.2011р. було продовжено, ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька за дорученням ДПА у Донецькій області проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань, викладених в акті камеральної перевірки, за результатами якої складено акт від 01.07.2011р. № 902/23-2/35538207 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Група Енерго з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платником податків ТОВ ТД Східвугілля за період з 01.01.2011р. по 31.03.2011р., а в подальшому рішенням від 02.08.2011р. №14351/10/25-113-1 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Спірним питанням даного позову є відсутність: встановлення реальності здійснення господарських операцій між ТОВ Група Енерго з ТОВ ТД Східвугілля, правильність відображення їх в податковому обліку, а саме включення ТОВ Група Енерго до складу валових витрат звітного податкового періоду суми витрат, повязаних із виконанням договору поставки, укладеного із ТОВ ТД Східвугілля, правильності формування податкового кредиту.

Судом встановлено, що між ТОВ Група Енерго та ТОВ ТД Східвугілля укладено договір № 298е від 30.11.2010р, згідно з яким постачальник (ТОВ ТД Східвугілля) зобовязується поставити, а покупець (позивач) прийняти та оплатити товар, асортимент, кількість і ціна якого зазначена в протоколах узгодження цін та/або специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною. Відповідно до пункту 11.1 договір діє до закінчення виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 2.2 договору визначено, що якість товару підтверджується сертифікатом якості виробника; поставка товару здійснюється залізничним транспортом на умовах поставки FCA ст. відправника (Інкотермс 2000 року). Датою поставки є дата календарного штемпеля станції вантажовідправника в залізничній накладній (квитанції) або дата іншого товарно-транспортного документа (п. 4.2 договору).

В подальшому між ТОВ Група Енерго та ТОВ ТД Східвугілля укладено доповнення до зазначеного договору від 03.03.2011р., протокол суперечностей від 15.03.2011р. та протокол узгодження суперечностей від 16.03.2011р.

Виконання умов укладеного між ТОВ Група Енерго та ТОВ ТД Східвугілля договору знайшло своє відображення в податковому та бухгалтерському обліку ТОВ Група Енерго, а саме: специфікаціях до договору № 298е від 30.11.2010р., рахунках-фактурах, актах приймання-передачі, податкових накладних.

Товар передавався та приймався керівниками підприємств відповідно до статті 65 Господарського кодексу України, якою передбачено, що керівники підприємств без доручення діють від імені підприємства.

Розрахунки між субєктами господарювання за відвантажений товар, проводилися у безготівковій формі, здійсненні в повному обсязі, що також підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями. Даний факт не є спірним між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ ТД Східвугілля в періоді, в якому податковим органом встановлені порушення, на виконання умов договору від 30.11.2010р. №298е з ТОВ Група Енерго складено наступні податкові накладні: від 06.03.2011р. № 32 на суму з податком на додану вартість 864025,52 грн., від 14.03.2011р. № 98 на суму з податком на додану вартість 1 344 850, 06 грн., від 15.03.2011р. № 110 на суму з податком на додану вартість 968 528, 28 грн., від 18.03.2011р. № 133 на суму з податком на додану вартість 1 674 579, 91 грн., від 20.03.2011р. № 143 на суму з податком на додану вартість 1 200 497, 26 грн., від 29.03.2011р. № 200 на суму з податком на додану вартість 840 645, 59 грн., від 07.03.2011р. № 38 на суму з податком на додану вартість 1 796 187, 14 грн., від 09.03.2011р. № 49 на суму з податком на додану вартість 1 282 185, 32 грн., від 10.03.2011р. № 56 на суму з податком на додану вартість 1 969 366, 75 грн., від 12.03.2011р. № 80 на суму з податком на додану вартість 1 792 790, 40 грн., від 13.03.2011р. № 88 на суму з податком на додану вартість 1 817 191, 48 грн., від 14.03.2011р. № 92 на суму з податком на додану вартість 1 510 316, 54 грн., від 15.03.2011р. № 109 на суму з податком на додану вартість 859 194, 66 грн., від 16.03.2011р. № 121 на суму з податком на додану вартість 1 244 899, 02 грн., від 17.03.2011р. № 126 на суму з податком на додану вартість 1 808 804, 60 грн., від 19.03.2011р. № 136 на суму з податком на додану вартість 1 157 867, 35 грн., від 21.03.2011р. № 149 на суму з податком на додану вартість 1 249 497, 16 грн., від 21.03.2011р. № 150 на суму з податком на додану вартість 1 827 337, 07 грн., від 23.03.2011р. № 163 на суму з податком на додану вартість 970 276, 54 грн., від 07.03.2011р. № 41 на суму з податком на додану вартість 929 828, 14 грн., від 13.03.2011р. № 85 на суму з податком на додану вартість 897 635, 03 грн., від 15.03.2011р. № 107 на суму з податком на додану вартість 1 940 282, 34 грн., від 18.03.2011р. № 132 на суму з податком на додану вартість 1 295 055, 29 грн., від 20.03.2011р. № 144 на суму з податком на додану вартість 1 346 835, 50 грн., від 27.03.2011р. № 191 на суму з податком на додану вартість 1 605 698, 34 грн., від 28.03.2011р. № 196 на суму з податком на додану вартість 603 198, 36 грн., від 29.03.2011р. № 201 на суму з податком на додану вартість 2 586 298, 22 грн., від 08.03.2011р. № 44 на суму з податком на додану вартість 1 968 790, 10 грн., від 10.03.2011р. № 59 на суму з податком на додану вартість 2 109 183, 04 грн., від 11.03.2011р. № 66 на суму з податком на додану вартість 1 968 618, 19 грн., від 11.03.2011р. № 68 на суму з податком на додану вартість 1 947 201, 32 грн., від 13.03.2011р. № 86 на суму з податком на додану вартість 1 984 253, 50 грн., від 14.03.2011р. № 96 на суму з податком на додану вартість 802 110, 00 грн., від 16.03.2011р. № 119 на суму з податком на додану вартість 1 979 532, 92 грн., від 16.03.2011р. № 120 на суму з податком на додану вартість 771 916, 66 грн., від 19.03.2011р. № 137 на суму з податком на додану вартість 1 313 705, 52 грн., від 22.03.2011р. № 156 на суму з податком на додану вартість 1 189 189, 50 грн., від 25.03.2011р. № 176 на суму з податком на додану вартість 1 256 461, 75 грн., від 26.03.2011р. № 185 на суму з податком на додану вартість 1 531 120, 32 грн., від 06.03.2011р. № 33 на суму з податком на додану вартість 1 281 928, 94 грн., від 07.03.2011р. № 35 на суму з податком на додану вартість 653 801, 96 грн., від 09.03.2011р. № 47 на суму з податком на додану вартість 782 565, 35 грн., від 11.03.2011р. № 69 на суму з податком на додану вартість 925 591, 24 грн., від 12.03.2011р. № 78 на суму з податком на додану вартість 1 427 797, 26 грн., від 14.03.2011р. № 93 на суму з податком на додану вартість 898 952, 16 грн., від 15.03.2011р. № 103 на суму з податком на додану вартість 1 665 624, 38 грн., від 17.03.2011р. № 129 на суму з податком на додану вартість 1 943 460, 59 грн., від 19.03.2011р. № 139 на суму з податком на додану вартість 1 948 286, 94 грн., від 21.03.2011р. № 146 на суму з податком на додану вартість 904 702, 07 грн., від 07.03.2011р. № 40 на суму з податком на додану вартість 1 998 099, 65 грн., від 08.03.2011р. № 46 на суму з податком на додану вартість 617 517, 68 грн., від 10.03.2011р. № 60 на суму з податком на додану вартість 1 949 275, 20 грн., від 09.03.2011р. № 50 на суму з податком на додану вартість 1 886 599, 56 грн., від 11.03.2011р. № 71 на суму з податком на додану вартість 1 263 883, 55 грн., від 13.03.2011р. № 87 на суму з податком на додану вартість 1 960 961, 99 грн., від 14.03.2011р. № 95 на суму з податком на додану вартість 748 776, 34 грн., від 16.03.2011р. № 112 на суму з податком на додану вартість 1 956 310, 37 грн., від 18.03.2011р. № 134 на суму з податком на додану вартість 1 247 600, 56 грн., від 20.03.2011р. № 145 на суму з податком на додану вартість 1 275 134, 94 грн., від 22.03.2011р. № 153 на суму з податком на додану вартість 1 298 735, 48 грн., від 23.03.2011р. № 159 на суму з податком на додану вартість 678 508, 68 грн., від 25.03.2011р. № 174 на суму з податком на додану вартість 1 496 640, 44 грн., від 26.03.2011р. № 183 на суму з податком на додану вартість 1 232 071, 07 грн., від 27.03.2011р. № 187 на суму з податком на додану вартість 1 267 077, 29 грн., від 29.03.2011р. № 198 на суму з податком на додану вартість 660 743, 76 грн., від 28.03.2011р. № 192 на суму з податком на додану вартість 2 588 482, 52 грн., від 29.03.2011р. № 199 на суму з податком на додану вартість 1 610 079, 77 грн.

Крім того, на підтвердження обставини того, що поставки товару мали реальний характер, в матеріалах справи наявні копії сертифікатів якості вугілля, довідки про походження вугілля, гарантійні листи щодо права власності на товар, залізничні квитанції та накладні.

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли в період виникнення спірних відносин.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України Про оподаткування прибутку підприємств.

Відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1. статті 2 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств(в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з числа резидентів є суб'єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами.

Об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного пунктом 4.3. Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону, та суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Згідно пункту 16.1. Закону, платники податку самостійно визначають суми податку, що підлягають сплаті. Податок на прибуток нараховується за ставкою, визначеною статтею 10 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, від прибутку, що підлягає оподаткуванню, розрахованого згідно з пунктом 3.1. цього Закону, з урахуванням положень пунктів 7.12., 7.13., 7.14., 14.1., 16.9. та статей 6 та 13 цього Закону.

Платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1. статті 6 цього Закону. При цьому, за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку надають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено надання позивачем до податкового органу податкової звітності з податку на прибуток за 1-й квартал 2011 року та відповідність даних, що містяться в наданій податковій звітності, даним первинного бухгалтерського обліку. Будь-яких зауважень щодо невідповідності даних бухгалтерського обліку та даних податкового обліку з податку на прибуток відповідач не зазначив ані в Акті камеральної перевірки ані в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 5.1. статті 5 цього Закону, валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1. пункту 5.2. цієї ж статті Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3. - 5.7. цієї статті.

Крім того, у п. 5.3. ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств наведений вичерпний перелік операцій, за якими витрати платника податків не включаються до складу валових витрат, оскільки у п. 5.10. наведеної статті зазначено, що встановлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Як встановлено в судовому засіданні, ТОВ Група Енерго були сформовані валові витрати за фактом отримання товарно-матеріальних цінностей в порядку, визначеному Законом України Про оподаткування прибутку підприємств.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені Податковим кодексом України.(далі - ПК України)

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до розділу V Податкового кодексу України, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

З аналізу положень розділу V (податок на додану вартість) Податкового кодексу України та Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, якими визначені правила формування податкового кредиту та валових витрат, вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно пункту 1.32. статті 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Таким чином, визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.

Судом встановлено, що придбана вугільна продукція, в подальшому, була продана позивачем ЗАТ Донецьксталь - металургійний завод на підставі договору від 01.02.2008р. №18е та додаткової угоди до нього №99 від 01.03.2011р. На виконання умов зазначеного договору сторонами складено відповідні рахунки, акти приймання-передачі продукції, залізничні та податкові накладні.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11. ст. 201 цього Кодексу).

Виходячи із положень вищевказаної норми закону, лише відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість. І тільки у разі не підтвердження на момент перевірки податкового кредиту податковими накладними платник податку може бути притягнутий до відповідальності.

Згідно п. 187.1. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Суд враховує, що наявність податкових накладних є обовязковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною. Від встановлення цієї обставини залежить оцінка податкових накладних як правової підстави для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Згідно з частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно зі статтею 3 цього ж Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, правильність формування суми спірного податкового кредиту підтверджується, окрім податкових накладних, первинними документами.

В акті перевірки зазначено про відсутність місцезнаходження ТОВ ТД Східвугілля за юридичною адресою.

Статтею 1 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

З Єдиного державного реєстру, безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016р. № 1657/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016р. за № 839/28969, вбачається, що товариство під час укладення та виконання спірного договору було зареєстровано як юридична особа, в наявності є інформація про підтвердження відомостей про юридичну особу і знаходження за юридичною адресою.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, судом встановлено, що постачальник ТОВ ТД Східвугілля на час здійснення господарських операцій мав статус юридичної особи, і, як наслідок, мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів на поставку товарів.

Судом встановлено, що Антрацитівською ОДПІ у Луганській області складено довідку від 25.03.2011р. №88/23-36621665 про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ ТД Східвугілля щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період з 01.11.2010р. по 31.01.2011р.

Крім того, у вступній частині вказаного акту визначено, що згідно з пунктом 73.5. статті 73 Податкового кодексу України здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ ТД Східвугілля. Зустрічну звірку неможливо провести у звязку з тим, що ТОВ ТД Східвугілля не знаходиться за юридичною адресою.

Між тим, пункт 73.5. статті 73 ПК України, передбачає, що з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб`єкту господарювання у десятиденний термін.

Тобто фактично Антрацитівською ОДПІ зустрічна звірка ТОВ ТД Східвугілля не проводилась.

Таким чином, довідка Антрацитівської ОДПІ у Луганській області від 25.03.2011р. №88/23-36621665 про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ ТД Східвугілля щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період з 01.11.2010р. по 31.01.2011р. не може вважатися належним доказом, що свідчить про обставину укладення нікчемного правочину позивачем з ТОВ ТД Східвугілля та відсутність реального виконання спірного договору.

Стосовно доводів відповідача, що договір від 30.11.2010р. № 298е є нікчемним, суд враховує, що статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно з частиною 1 статті 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Суд бере до уваги, що умовою для кваліфікації правочину як нікчемного через те, що він порушує публічний порядок, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому, визначальне значення має встановлення персоналій посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник.

Згдно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вимоги про визнання оспорюваного провочину недійсним ів застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному проваджені в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 15 ЦПК.

Таким чином, застосування наслідків недійсності правочину вирішуєтся виключно судами.

В процесі розгляду справи відповідачем доказів крім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не надано, відомостей про наявність інших доказів, які могли б бути витребувані судом, відповідачем не надавалося.

Водночас позивачем з посиланням на належні докази, що долучені до матеріалів справи, доведено обставину реального здійснення господарських операцій.

В свою чергу, обставина реального здійснення господарських операцій та правильність їх відображення в податковому обліку доведена в цій адміністративній справі на підставі досліджених доказів та висновків судово-економічної експертизи.

Судом, для повного всебічного та обєктивного розгляду справи було призначено судово-економічну експертизу, згідно Висновків експерта №159/26 від 24.02.2017 року вбачається, що:

- не підтверджується порушення п.198.6 ст. 198 ПК України, а саме порушення арифметичної (методологічної) помилки(порушення), що призвело до заниження ТОВ «Група «Енерго» суми податкових зобовязань, заявлених у податковій декларації з ПДВ за березень 2011 року на суму 15 729 194,00 грн та стало підставою для визначення податковим органом податкового зобовязання з ПДВ у сумі 15 729 195,00 грн в податковому повідомленні рішенні форми «Р» № від 27.05.2011 року;

- не підтверджується порушення абз.4 пп.5.3.9 п.5.3. ст.. 5 Закону України « Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 р.(норми аа.139.1.9 п.193.1 ст. 139 ПК України, щодо завищення валових витрат і заниження податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2011 року ) ТОВ «Група «Енерго» на суму 19 661 493,00 грн та стало підставою для визначення податковим органом податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 661 494,00 грн в податковому повідомленні-рішення форми «Р» № від 27.05.2011 року;

- підтверджується документально господарські операції по придбанню вугільного концентрату у березні 2011 року у ТОВ ТД Східвугілля, його оплаті у березні-квітні 2011 року;

- підтверджується документально оприбуткування наведеного вугільного концентрату у березні 2011 року без ПДВ 78 645 970,33 грн, формування валових витрат по контрагенту ТОВ ТД Східвугілля в декларації з податку на прибуток підприємства з 1 квартал 2011 року в сумі 78 645 970,32 грн, формування податкового кредиту у декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року на суму ПДВ -15 729194,07 грн;

- підтверджується документально подальша реалізація отриманого вугільного концентрату ЗАТ «Донецьксталь - металургійний завод» за договором №18э від 01.02.2008р. та включення в обсяг оподатковуваних операцій, а саме включення до складу валових доходів у декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2011р. в сумі 78 758 520,24грн; складу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в декларації з податку на додану вартість за березень 2011 р. в сумі ПДВ -15 751 704,08грн.;

- підтверджується документально отримання прибутку ТОВ «Група «Енерго» подальшої реалізації ЗАТ «Донецьксталь - металургійний завод», придбаної у ТОВ «ТД «Східвугілля» вугільної продукції в березні 2011р, що складає 112 549,91 грн. (78 758 520,24 - 78 645 970,33);

- сума ПДВ до сплати за операцією (різниця задекларованого податкового зобов'язання з ПДВ з подальшої реалізації та задекларованого податкового зобовязання з ПДВ з подальшої реалізації та задекларованого податкового кредиту за операцією придбання вугільної продукції) складає 22 510,01 грн (15 751 704,08-15 729194,07).

Суд вважає висновки експерта такими, що узгоджуються з висновками суду при досліджені матеріалів справи та у відповідності до ст. 82 КАС України, суд приймає до уваги висновки експерта.

Крім того, суд звертає увагу на наступне, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

В порушення наведених вимог акт перевірки № 4/15-3/25 від 18.05.2011р був складений на підставі довідки №88/23-36621665 від 25.03.2011р. та матеріалів оперативних заходів з опитування директора ТОВ ТД Східвугілля, під час розгляду скарги позивача відповідачем відповідно до п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України було проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань взаємовідносин з ТОВ ТД Східвугілля, за результатами якої складено акт №902/23-32/35538207 від 01.07.2011р, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2011 року та податкової звітності з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2011 року ТОВ Група Енерго проведена відповідачем з перевищенням наданих йому повноважень в частині використання документів, які не передбачені законодавством при проведенні даного виду перевірок, а тому акт № 4/15-3/25 від 18.05.2011р, складений за результатами цієї перевірки, не може бути підставою для прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень і не є належним доказом у справі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Отже, суд приходить до висновку, що первинні документи, що наявні в матеріалах справи, є належними доказами в розумінні частини 4 ст. 70 КАС України при підтвердженні обставини реальності господарських операційміж ТОВ «Группа «Енерго» з ТОВ ТД Східвугілля, та правильності їх відображення в податковому обліку ТОВ «Группа «Енерго».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищенаведеного, вбачається, що податковим органом безпідставно здійснено висновок про порушення ТОВ «Группа «Енерго» п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, п. 4.1 розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011р. № 41 та абз. 4 п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств (норми п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України), з урахуванням яких сформовані спірні податкові-повідомлення рішення.

Суд зазначає, що посилання відповідача про пропуск строку оскарження податкових повідомлень-рішень та невідповідність позивача до особи, права якої порушені податковим органом, спростовуються матеріалами справи, оскільки в даному випадку вирішуються питання щодо майнових інтересів ТОВ «Группа «Енерго» засновником якого з часткою 99 % є позивач, та фактично вирішення зазначеного спору матиме наслідком вирішення питання прибутку ТОВ Група Енерго, у тому числі позивача та право позивача на розподіл зазначеного прибутку, також, про наявність спірних податкових повдмолень-рішень позивачу стало відомо після винесення 16.09.2015 року остаточного рішення по справі за позовом ТОВ «Группа «Енерго» про оскарження податкових повідомлень-рішень, а саме 05.10.2015 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

На підставі викладеного, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю Група Енерго про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-11, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю Група Енерго про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька форми Р від 27.05.2011р. № про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю Група Енерго суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 15 729 195,00 грн.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька форми Р від 27.05.2011р. № про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю Група Енерго суми податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 19 661 494,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод судовий збір у сумі 1 218 грн (тисяча двісті вісімнадцять)00 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено у судовому засіданні 25.04.2017 року.

Повний текст постанови виготовлено 27.04.2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Христофоров А.Б.