Справа № 815/1898/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1898/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м.Одеса

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій, зобовязання зняти арешт з транспортного засобу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов позов ОСОБА_2 до державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, в якому позивач просить:

визнати неправомірними та незаконними виконавчі дії державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 щодо не зняття арешту з автомобіля НОМЕР_1, зареєстрованого на ОСОБА_2;

зобов'язати державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 зняти арешт з транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_2, зареєстрованого на ОСОБА_2;

стягнути судовий збір.

Ухвалою від 03.04.2017р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача ОСОБА_5 відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.02.2017 р. інспектором патрульної служби МВС роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної служби МВС в м. Одеса лейтенантом поліції ОСОБА_6 здійснено тимчасове затримання зареєстрованого на ім'я позивача транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_2 та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик. При цьому зазначено, що затримання відбулось в звязку з розшуком вказаного транспортного засобу за постановою ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м. Одеса ВН1 № 130055 від 28.12.2012р. Позивач вказує, що ним сплачено штраф, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження згідно вищенаведеної постанови, однак в подальшому отримано відмову у поверненні транспортного засобу з штрафного майданчику, яка мотивована необхідністю зняття арешту. При цьому, за результатами розгляду заяви позивача про скасування арешту, 02.03.2017 р. державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 відмовив у скасуванні арешту, повідомивши, що станом на 02.03.2017 р. у Відділі на примусовому виконанні не перебуває виконавчих проваджень та невиконаних зобовязань відносно боржника ОСОБА_2.

Від ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області надійшли письмові заперечення, в яких відповідач в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, отриманого в порядку доступу державних виконавців Малиновським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області на майно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, арешт не накладався.

До судового засідання зявився позивач, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі до судового засідання не зявились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017 р. інспектором патрульної служби МВС роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної служби МВС в м. Одеси лейтенантом поліції ОСОБА_6 здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, що підтверджується копією відповідного акта (а.с. 7).

Зі змісту вказаного акта вбачається, що огляд та тимчасове затримання здійснено у звязку з наявність постанови ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 МУЮ від 21.05.2014р. про накладення штрафу у розмірі 510,00 грн.

02.03.2017 р. (вих. № В-5/4698) за результатами розгляду заяви позивача головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 повідомлено ОСОБА_2 про те, що згідно відомостей АСВП станом на 02.03.2017 р. у Відділі на примусовому виконанні не перебуває виконавчих проваджень та невиконаних зобовязань відносно боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3 (а.с. 10).

15.03.2017р. позивач звернувся до державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 із заявою, в якій просив видати постанову про зняття з розшуку та арешту його транспортного засобу, задля можливості повернути останній зі штрафного майданчика (а.с. 11).

13.04.2017р. (вих. № В-5/11356) відповідачем направлено на адресу позивача лист, в якому зазначено, що згідно відомостей ЄДРВП у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 12723069 з примусового виконання постанови № 3-39019 від 31.10.2008 р. про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 грошової суми та виконавче провадження № 37618709 з примусового виконання постанови № ВН1 130055 від 28.12.2012 р., що видав ВДАІ м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу. При цьому вказано, що надати більш вичерпну інформацію по вказаним виконавчим провадженням та вирішити питання щодо зняття арешту з майна позивача не є можливим, оскільки виконавчі провадження було знищено згідно з пунктом 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008р., у зв'язку з закінченням терміну їх зберігання. Одночасно роз'яснено, що відповідно до ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Позивач вважає дії державного виконавця щодо не зняття арешту з його транспортного засобу неправомірними та просить зобов'язати відповідача зняти арешт, в звязку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Згідно ч.1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 23.02.2017р. ним було сплачено штраф за постановою ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м. Одеса ВН1 № 130055 від 28.12.2012р. та надає докази на підтвердження сплати, в звязку з чим вважає неправомірними та незаконними дії державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 щодо не зняття арешту з автомобіля НОМЕР_1, зареєстрованого на імя ОСОБА_2.

На виконання ухвали суду від 03.04.2017р. про витребування засвідчених належним чином копій матеріалів виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, зокрема копії постанови ВН № 130055 від 28.12.2012р., витягу з Реєстру щодо наявності арешту на автомобіль НОМЕР_1, зареєстрованого за ОСОБА_2, ОСОБА_5 відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області повідомлено, що на майно позивача арешт не накладався, а виконавчі провадження щодо позивача було знищено згідно з пунктом 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008р., у зв'язку з закінченням терміну їх зберігання, в звязку з чим повідомлено про неможливість надання до суду копій матеріалів виконавчого провадження.

При цьому додано інформаційну довідку з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 85060151 від 13.04.2017р. та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52011871 від 13.04.2017р.

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52011871 від 13.04.2017р. не вбачається зареєстрованих обтяжень рухомого майна позивача, зокрема й арешту транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_2, зареєстрованого на ОСОБА_2.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства, враховуючи встановлені судом обставини в їх сукупності, аналізуючи надані учасниками процесу докази, судом не встановлено, що державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, ОСОБА_5 відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області вчинено протиправні дії чи допущено протиправну бездіяльність щодо ОСОБА_2. При цьому, з наданих до суду документів та встановлених судом обставин встановлено, що у Відділі на примусовому виконанні не перебуває виконавчих проваджень та невиконаних зобовязань відносно боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, протилежного де доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами. Відтак позовні вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, в звязку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій, зобовязання зняти арешт з транспортного засобу,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

.

Суддя: Г.П. Самойлюк