Справа № 813/3533/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 р. № 876/789/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Паїк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування частково наказу, визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.10.2016 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати частково наказ №288 від 28.03.2016 Головного управління ДФС у Львівській області в частині п. 1.13., що стосується: в слідчому управлінні фінансових розслідувань: -ОСОБА_1 - начальник першого відділу кримінальних розслідувань посадовий оклад 1 611,00 грн.; визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області щодо проведення позивачу перерахунку посадових окладів та заробітної плати, які мали місце після видачі наказу №288 від 28.03.2016 Головного управління ДФС у Львівській області, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі; зобов'язати відповідача відкликати грошовий атестат №12 від 05.04.2016 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та повідомити про дійсність грошового атестату №01 від 05.01.2016, виданого ОСОБА_1

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління ДФС у Львівській області «Про встановлення посадових окладів працівникам Головного управління ДФС у Львівській області» №288 від 28.03.2016 в частині п. 1.13. стосовно встановлення ОСОБА_1 посадового окладу, а саме: «В слідчому управлінні фінансових розслідувань: - ОСОБА_1 - начальник першого відділу кримінальних розслідувань посадовий оклад 1 611,00 грн.». Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку посадового окладу та заробітної плати, які мали місце після видачі начальником Головного управління ДФС у Львівській області наказу «Про встановлення посадових окладів працівникам Головного управління ДФС у Львівській області» №288 від 28.03.2016, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат №12 від 05.04.2016 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та повідомити про дійсність грошового атестату №01 від 05.01.2016, виданого ОСОБА_1.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що перерахунки було здійснено працівникам, які станом на березень 2016 року були звільнені з подальшим виходом на пенсію у грудні 2015 року, в результаті даного перерахунку у позивача виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 11562,57 грн. у зв'язку із зміною грошового забезпечення видано новий грошовий атестат від 05.04.2016 № 12 на зміну грошового атестату від 05.01.2016 № 01, який скеровано в ГУ ПФУ у Львівській області для здійснення перерахунку пенсії.

У судовому засіданні позивач заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 21.12.2015 №408-о, підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (С-463856), начальника першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області звільнено з 21.12.2015 із податкової міліції в запас Збройних Сил України за підпунктом «б» пунктом 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через хворобу) та виплачено йому компенсацію за невикористану відпустку за 2006 рік у кількості 21 доба, за 2008 рік у кількості 07 діб і грошову допомогу, відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, по вислузі років 23 роки 01 місяць 01 день.

05.01.2016 у зв'язку із звільненням позивача через хворобу, згідно наказу від 21.12.2015 №408-о ГУ ДФС у Львівській області, йому видано грошовий атестат №01.

28.03.2016 ГУ ДФС у Львівській області видано наказ «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС у Львівській області» №288, згідно якого, з метою забезпечення реалізації положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 №77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та від 09.12.2015 №1013» й на виконання наказу ДФС України від 12.03.2016 №209 «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.02.2015 №989» встановлено посадові оклади працівникам ГУ ДФС у Львівській області, відповідно до затверджених переліків змін до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області №7, №1 головою ДФС України Насіровим Р.М.

Згідно п. 1.13 наказу від 28.03.2016 №288, ОСОБА_1 - начальнику першого відділу кримінальних розслідувань встановлено посадовий оклад нарівні - 1 611,00 грн.

05.04.2016 ГУ ДФС у Львівській області видано ОСОБА_1 грошовий атестат №12 на заміну атестату від 05.01.2016 №01, у зв'язку із звільненням через хворобу, згідно наказу від 21.12.2015 №408-о та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 №77.

05.05.2016 супровідним листом від №1133/9/13-01-05-02 ГУ ДФС у Львівській області, у зв'язку із зміною складових грошового забезпечення було надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області новий грошовий атестат, виданий ОСОБА_1

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент видачі наказу 28.03.2016 №288 позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, відтак у відповідача були відсутні повноваження і компетенція на встановлення посадових окладів як ОСОБА_1, так і іншим особам, які не перебувають з ним у трудових відносинах й не займають жодних посад у штатних розписах Головного управління.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Крім того, згідно з ст. 129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Заборона на відрахування з видів виплат, зазначених у ст. 129 КЗпП, означає, що навіть за наявності у власника зустрічної вимоги до працівника, яка не задовольняється відрахуванням із заробітної плати у встановлених межах, власник зобов'язаний провести такі виплати на користь працівника. Якщо зустрічна вимога до працівника полягає у відшкодуванні шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, вона незалежно від її суми реалізується шляхом пред'явлення власником до працівника позову у межах річного строку з дня виявлення шкоди (ст. 136 КЗпП). Інші вимоги власника до працівника не можуть бути взагалі задоволені, хоча б власник цілком своєчасно (п. 1 ч. 1 ст. 127 КЗпП) видав наказ про відрахування із заробітної плати працівникові товар у розстрочку.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 Кодексу законів про працю, суди мають враховувати, що:1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору; 2) не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Закон передбачає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках передбачених законодавством України і з працівників, які перебувають у трудових відносинах.

Відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 21.12.2015 № 408-о підполковника податкової поліції ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік за п. п. «б» ст. 64 (через хворобу) з 21.12.2015.

Отже, на момент видачі наказу 28.03.2016 № 228, проведення перерахунку посадових окладів, проведення перерахунку заробітної плати позивач не перебував в трудових відносинах з відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу, що для захисту трудових прав та законних інтересів працівників є встановлено заборони на проведення відрахувань із виплат, які за своїм призначенням є гарантійними та компенсаційними.

В результаті перерахунку посадових окладів станом на 31.03.2016 у ОСОБА_1 виникла заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС у Львівській області у сумі 11562,57 грн.

З огляду на те, що наказ та дії відповідача по проведенню перерахунку посадових окладів та заробітної плати є протиправними слід зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат від 05.04.2016 № 12 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та повідомити про дійсність грошового атестату від 05.01.2016 № 01.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлений позов є підставний, обґрунтований, і такий, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року у справі №813/3533/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

А.Р.Курилець

Ухвала у повному обсязі складена 24.04.2017 року.