Справа № 819/31/17
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 квітня 2017 року м. Київ К/800/13707/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року

у справі № 819/31/17

за позовом ОСОБА_2

до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі, Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області

про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області подання про повернення йому збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп. та стягнути з пенсійного органу понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 рокузалишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року, позов задоволено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, в якій він, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводи касаційноої скарги мотивовані тим, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, а тому позбавлені можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше. Також зазначає, що надані позивачем документи не можуть вважатися достатніми для обґрунтування вимог позивача, оскільки такі підтверджують факт нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості, а не факт придбання позивача житла в минулому чи придбання ним житла вперше.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, 27 грудня 2016 року між позивачем та ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 3869. Відповідно до умов цього договору позивач придбав квартиру АДРЕСА_1.

Позивач сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп., що підтверджується копією квитанції № ПН 1540404 від 27 грудня 2016 року.

Факт сплати вказаних коштів також підтверджується довідкою Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської обл. № 151 від 17 січня 2017 року.

28 грудня 2016 року позивач звернувся із заявою до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якій просив повернути йому безпідставно сплачену суму збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп.

Листом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області № 17796/07 від 29 грудня 2016 року позивача повідомлено про відсутність підстав для повернення вказаного збору, а також роз'яснено його право щодо вирішення спірного питання в судовому порядку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до абз. 1 п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03 листопада 1998 року (далі - Порядок).

Згідно з п. 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

П.п. 3, 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження, зокрема, сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, або придбавають житло вперше.

Судами зазначено, що позивачем вперше придбано житло, а саме квартиру АДРЕСА_1. Зокрема, із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень убачається, що позивач є власником трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна слідує, що позивач є власником лише вказаної квартири.

Відповідно до довідки Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області № 44 від 25 січня 2017 року позивач зареєстрований і проживає АДРЕСА_4 в будинку, який належить, матері дружини позивача.

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло № 15 від 14 червня 1993 року за позивачем на праві власності зареєстровано 1/5 квартири АДРЕСА_3, дана частка квартири набута в процесі приватизації.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що позивач дійсно вперше придбав житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна та під час оформлення документів безпідставно сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп. згідно з квитанцією № ПН 1540404 від 27 грудня 2016 року, підлягає поверненню позивачу.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі № 819/31/17 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед