Справа № 819/402/17
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/402/17

19 квітня 2017 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. за участі секретаря судового засідання Ліщинської М.М., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, третьої особи без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 та представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора Тернопільської міської ради ОСОБА_3

про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач або ОСОБА_1А.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Тернопільської міської ради ОСОБА_6 (надалі по тексту відповідач) про скасування рішення державного реєстратора Тернопільської міської ради ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), а саме індексний номер 33378351 від 10.01.2017 11:24:09, номер запису про право власності 18516190, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 квартира, обєкт житлової нерухомості, загальна площа 70,9 кв.м, житлова площа 34,2 кв. м, адреса: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 27 березня 2017 року було залучено до участі у справі третю особу без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що державним реєстратором Тернопільської міської ради ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33378351 від 10.01.2017, яким за ОСОБА_4 зареєструвала право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13.07.2016. Проте, 30.12.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13.07.2016 зупинено до закінчення провадження у справі. Таким чином, позивач вважає, що підстава, якою керувалася державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав є недійсною і, відповідно, не може існувати запис про державну реєстрацію прав, а тому позивач просить скасувати дане рішення в судовому порядку.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що 10 січня 2017 року правомірно на підставі поданих документів прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33378351 від 10.01.2017, яким за ОСОБА_4 зареєструвала право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13.07.2016. Зокрема пояснила, що під час здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину квартири в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не було, оскільки вона зареєстрована 11 січня 2017 року і оприлюднена 12 січня 2017 року. Тому вважає дії щодо державної реєстрації правомірними, просила відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 зазначив, що дії державного реєстратора Тернопільської міської ради ОСОБА_3 щодо реєстрації за мною права власності на 1/2 частини квартири є правомірними, оскільки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо зупинення виконання судового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2016 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень не було, тому просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 10 січня 2017 року державний реєстратор ОСОБА_3 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33378351, а саме, зареєструвала за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, номер запису про право власності 18516190, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №82044164 від 09.03.2017 (аркуш справи 15-16).

Державну реєстрацію проведено на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду рішення від 13 липня 2016 року справа №607/7557/14-а, яким визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 а м. Тернополі в порядку поділу спільного майна подружжя (аркуш справи 6-7).

Апеляційний суд Тернопільської області постановив ухвалу від 01 грудня 2016 року, якою рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2016 року залишено без змін (аркуш справи 8-11).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу від 30 грудня 2016 року, якою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спільне майно подружжя та усунення перешкод в користуванні майном. Виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі (аркуш справи 12-13).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема, є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.

До того ж, частиною другою Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 6 жовтня 2016 року № 1666-VIII встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обовязково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, вказані вимоги Закону, зобовязують усіх державних реєстраторів, при проведенні державної реєстрації права власності та інших речових прав на підставі рішення суду, перевіряти наявність, дійсність, а також зміст наданого заявником рішення суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Cуд погоджується із твердженнями відповідача та третьої особи з приводу того, що при проведенні 10.01.2017 державної реєстрації права власності, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Єдиному державному реєстрі судових рішень з приводу зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2016 року, не було, оскільки як встановлено в судовому засіданні, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зареєстрована 11 січня 2017 року та оприлюднена 12 січня 2017 року (аркуш справи 57-58).

Проте, після зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2016 року, підстава, якою керувалася державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав є недійсною і, відповідно, не можуть існувати права та запис про державну реєстрацію прав, які виникли на підставі рішення суду, виконання якого зупинено.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

В даному випадку ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року, якою виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі, є обов'язковою до виконання.

Тому подальша чинність прийнятого державним реєстратором ОСОБА_3 рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на вказане нерухоме майно та наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності суперечить рішенню суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно до п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5): для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 41): державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як випливає із зазначених норм, єдиною підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності є рішення суду про скасування відповідного рішення державного реєстратора. Таким чином встановлений законодавством порядок скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачає необхідність звернення до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати рішення державного реєстратора Тернопільської міської ради ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 33378351 від 10.01.2017, номер запису про право власності 18516190, про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/2 квартири, а саме: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 - квартира, загальною площею70.9 кв.м., житлова 34.2 кв.м., адреса: м.Тернопіль, вулиця За Рудкою, будинок, 14 а, квартира 11.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 24 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.