Справа № П/811/1729/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2017 рокусправа № П/811/1729/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Обєднаного автогосподарства медичних закладів на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року за позовом Обєднаного автогосподарства медичних закладів до управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови -,

ВСТАНОВИВ:

Обєднане автогосподарство медичних закладів звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 24.11.2016 року №11-02-078/0815-326.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року в задоволені адміністративного позову було відмовлено.

Обєднане автогосподарство медичних закладів, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Об'єднане автогосподарство медичних закладів Департаменту охорони здоровя Кіровоградської обласної державної адміністрації створене відповідно до розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 05.08.1999 року № 378-р , зареєстроване як юридична особа та діє відповідно до Статуту Об'єднаного автогосподарства медичних закладів.

Посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області була проведена перевірка додержання Об'єднаним автогосподарством медичних закладів законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, за результатом якої було складено акт №11-02-078/0815.

За результатом перевірки було встановлено порушення вимог ст.114 КЗпП щодо збереження заробітної плати при переведенні на іншу постійну нижче оплачувану роботу і переміщення; ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці; ст.32, ст.103 КЗпП України щодо попередження за 2 місяці про зміну істотних умов праці та запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці; ст.141 КЗпП України щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу та ст.46 КЗпП України, щодо відсторонення від роботи.

На підставі вказаних висновків, 24.11.2016 року Відповідачем була прийнята постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №11-02-078/0815-326, якою на Позивача було накладено штраф у розмірі 1450.00 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова від 24.11.2016 року №11-02-078/0815-326 була прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом і Конституцією України, а отже є правомірною і скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

За приписами ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Як свідчать матеріали справи, за результатом проведеної перевірки було встановлено, що в порушення ст.ст. 32,103 КЗпП України водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до 01.09.2016 року виконували роботу, яка визначена посадовою інструкцією за посадою водія спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги, а з 01.09.2016 року, яка визначена посадовою інструкцією водія загально обслуговуючого підрозділу автогосподарства, при цьому зазначеним водіям зменшено і розмір посадових окладів (надбавок та доплат, встановлених штатним розписом та змінено графік роботи. Враховуючи те, що для водіїв в даному випадку змінюються умови праці (посадові обов'язки, оплата праці, тощо) переведення на іншу роботу проведено з порушенням вимог ст.ст.32,103 КЗпП України щодо попередження за 2 місяці про зміну істотних умов праці та запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці. Крім того, наказом від 07.07.2016р. №46 на підставі протоколу постійно діючої кваліфікаційної комісії водію ОСОБА_3 знижено клас водія до ІІ класу. Зниження класності призвело до зменшення оплати праці.

Однак, апелянт зауважує, що в ст.114 КЗпП є посилання на ч.2 ст.32 КЗпП, тобто збереження заробітної плати відповідно до розглянутого правила проводиться тільки при переміщенні працівників, але не переведенні, не в разі зміни істотних умов праці при продовжені роботи за попередньою професією та кваліфікацією. Крім того, позивач зазначив, що пониження класності відбулось з вини самого працівника, що не потребує попередження за два місяці про зменшення оплати з підстав пониження класності.

В свою чергу, як вбачається зі змісту посадової інструкції водія автотранспортних засобів Об'єднаного автогосподарства медичних закладів, затверджену начальником Об'єднаного автогосподарства медичних закладів 18.03.2016 року та посадової інструкції водія спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги Об'єднаного автогосподарства медичних закладів, затверджену начальником установи 18.03.2016 року, водій спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги має значене ширше коло обов'язків, ніж водій автотранспортних засобів Об'єднаного автогосподарства медичних закладів.

В свою чергу, внаслідок переведення водіїв, зменшилася їх заробітна плата, а відтак мали місце зміни істотних умов праці, зокрема розмір посадових оплати праці, посадових обов'язків та графік роботи, про що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мали бути повідомлені за 2 місяці.

Між тим, Позивачем не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт повідомлення вказаних осіб про зміну посадових обов'язків та їх згоду на таку зміну, що свідчить про порушення ним приписів трудового законодавства.

Щодо порушень Позивачем положень ст.141 Кодексу законів про працю України, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 141 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою було встановлено, що наказом від 07.07.2016 року №46 на підставі протоколу постійно діючої кваліфікаційної комісії від 07.07.2016р. водію ОСОБА_3 було знижено класність водія до ІІ класу, в той же час законодавчими актами не передбачено порядок зниження класності водіям, які працюють на тому ж підприємстві, установі чи організації. Зниження класності призвело до зменшення оплати праці. Вищезазначене свідчить порушення вимог ст.141 КЗпП України.

В свою чергу, Позивач зауважував, що вимогами Колективного договору та відповідного Положення визначено порядок та підстави зниження класності. Крім того, зазначений наказ №46 від 07.07.2016 р. ніким оскаржено не було, а отже він є чинним.

Між тим, Позивачем не було надано жодних доказів та обгрунтовань, які б підтверджували факт обґрунтованості пониження класності водія ОСОБА_3, а саме те що воно відбулось з його вини та в чому воно виразилось.

Отже, в даному випадку, Позивачем не було доведено факту обґрунтованості зменшення оплати праці працівника, що свідчить про допущення порушення ст.141 КЗпП України.

Що стосується порушень Позивачем ст.46 КЗпП України, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою було встановлено, що наказами начальника автогосподарства від 30.08.2016 року №51, №147-к ОСОБА_4 переміщено актом прийому передачі автомобіля від 12.09.2016 року, при цьому посада водія автотранспортного засобу УАЗ 3962 020-20 ОМ у штатному розписі установи відсутня. До перевірки надано відомість заміни до 01.09.2016, згідно якої з штатного розпису установи планується виведення посади водія автотранспортних засобів УАЗ 3152 03-15 КДБ та виведення посади водія автотранспортних засобів УАЗ 3962 020-20 ОМ, проте до штатного розпису зміни внесені не були. Наказом від 14.09.2016 №161-к "Про внесення змін до наказу від 30.08.2016 №147-к" змінено марку автомобіля на яку було переміщено ОСОБА_1 з УАЗ 3962 на УАЗ 2206, що пов'язано із виявленою помилкою. Наказом від 14.09.2016 №55 ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов'язків за посадою водія автотранспортних засобів, при цьому порушено вимоги ст.46 КЗпП України, згідно якої невиконання працівником своїх посадових обов'язків не є підставою для відсторонення його від роботи.

При цьому, апелянт в апеляційній скарзі зазначив, що факту відсторонення ОСОБА_4 від роботи на підприємстві взагалі не зафіксовано, у звязку з чим склад порушення вимог ст.46 КЗпП відсутній.

Між тим, як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу №201-к від 01.12.2016 року "Про відміну наказу", наказ від 30.11.2016 року №200-к "Про переміщення ОСОБА_1М." відмінено, в зв'язку з відсутністю письмової згоди водія ОСОБА_1 прийняти запропонований транспортний засіб УАЗ 2206, д.н.з. №020-20 подальший час перебування водія ОСОБА_1 вважати станом простою з вини працівника.

В свою чергу, транспортний засіб УАЗ 2206, д.н.з. №020-20 ОСОБА_1 відмовився прийняти, в зв'язку з його технічною несправністю.

При цьому, незадовільний стан транспортного засобу УАЗ 2206, д.н.з. №020-20 підтверджено актом перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) від 08.12.2016 року за №1-КМ, складеним головними державними інспекторами відділу нагляду будівництва, котлонагляді, на транспорті та зв'язку Управління Держпраці в Кіровоградській області, який складено в присутності директора Автогосподарства (.

Тобто, водієві пропонувалось працювати на технічно несправному автотранспорті, що є порушенням приписів чинного законодавства, у звязку з чим відсторонюючи його від роботи, позивач діяв неправомірно та з порушенням вимог чинного законодавства.

В свою чергу, згідно ч.1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 265 КЗпП України - штрафи, накладення яких передбачено ч.2 вказаної статті є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій.

Порядок прийняття постанов про накладення штрафних санкцій, передбачених ст. 265 КЗпП України, регламентований Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.

Як вбачається з акту перевірки та службової записки інспектора, який проводив перевірку, відповідно до Порядку складено постанову, відповідно до якої застосовано штрафну санкцію, передбачену абз. 6 ч.2 ст. 256 КЗпП України в розмірі 1450,00 грн., що відповідає приписам чинного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ч.3 ст.160, ст. 196, ст. 198, ст. 200 ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Обєднаного автогосподарства медичних закладів залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко