Справа № 221/5365/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мохов Є.І.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року справа № 221/5365/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року у справі № 221/5365/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області (далі - відповідач), в якому просив: скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області № 1652 від 15.08.2016 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах; визнати незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області в призначенні йому пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області призначити йому пенсію відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 08.08.2016 року (а.с. 4-7).

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року у справі № 221/5365/16-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області № 1652 від 15.08.2016 про відмову в призначені ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах; визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області в призначені пенсії ОСОБА_2 на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення»; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до вимог ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення», з 08.08.2016 року (а.с. 39-42).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи (а.с. 67-68).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Постанова № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Постанови № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що в період з 28.06.1990 року до 18.05.1995 року позивач працював на ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» ДП «ДВЕК», а саме: з 28.06.1990 р. по 07.07.1991 р. ( 1 рік 9 днів) - електрозварником 3 розряду; з 08.07.1991 р. по 01.09.1991 р. (1 міс. 23 днів) - учнем гірничо-робочого підземного з повним робочим днем в шахті; з 02.09.1991 р. по 14.03.1994 р. (2 роки 6 міс. 12 днів) - підземним гірничо-робітником з повним робочим днем в шахті; з 15.03.1994 р. по 03.07.1994 р.(3 міс. 18 днів) - учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті; з 04.07.1994 р. по 18.05.1995 р. (10 міс. 14 днів) підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті. Тобто, всього на вказаному підприємстві - 4 роки 10 місяців 16 днів, з них за Списком № 1, розділу 1, підрозділу 1, позиції 10.10.100 а., згідно постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22. 08. 1956 р. - 3 роки 10 місяців 7 днів.

Також, з 29.05.1995 р. він працює за Списком № 1 розділу 1, пункту 1.1.а згідно постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22. 08. 1956 р. підземним електрослюсарем на ДП «Шахта імені М.С. Сургая». Тобто, на день звернення до відповідача - 08.08.2016 р., він працював на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на вказаному підприємстві всього - 21 рік 2 місяці 9 днів.

Відповідно до норм статті 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

08.08.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі Донецької області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення».

Рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області від 15.08.2016 р. № 1652 в призначені пенсії на пільгових умовах відмовлено у зв'язку з тим, що не враховано до стажу роботи на пільгових умовах період, коли позивач одночасно працював з 01.10.2012 р. по 31.12.2012 р. «Строітєль», з 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р. «Затишок-Вугледар», з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р. «Строітель», «ОСББ Шахтар» та з 01.09.2014 р. по 30.09.2014 р. «Строітель», оскільки відповідно до п. 9 Порядку № 383 не є роботою на пільгових умовах.

Відповідно до підпункту 9 Порядку застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах пенсії за сумісними роботами, професіями і посадами робітникам і службовцям, зайнятих виробництвах, професіях і посадах, передбачених в списках № 1 і 2, призначаються на загальних підставах, якщо одна із виконуваних сумісних робіт, професій і посад передбачена в Списку № 1 або 2.

Однак дана правова позиція відповідача не може використовуватися в даному випадку, оскільки робота за сумісною посадою передбачає, що працівник, працюючи на одному підприємстві, виконує крім основної роботи іншу роботу на підставі раніше здобутої додаткової робочої кваліфікації.

Робота за сумісництвом передбачає, що працівник має право працювати, крім своєї основної роботи на інших регулярних оплачуваних роботах на умовах трудового договору (у випадку позивача у вільний від основної роботи час або на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації).

Робота за сумісною професією обов'язково відображається в записах трудової книжки. Однак жодних записів щодо роботи за сумісництвом в трудовій книжці не має, оскільки ОСОБА_2 працював на підставі цивільно-правових договорів. А твердження апелянта про відсутність таких записів через не виявлення позивачем бажання повідомляти про наявність роботи за сумісництвом за основним місцем роботи не заслуговують на увагу, тому що не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються на припущеннях

Сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи). Таке визначення міститься в Положенні про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій (Наказ Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства фінансів України від 28.06.1993 р. № 43).

Фізична особа може виконувати роботи як на підставі трудового договору, так і цивільно-правового договору. Це неодноразово підкреслювало Мінсоцполітики (Лист від 16.05.2011 р . № 151/06 / 186-11 та від 20.04.2012 р . № 64/06 / 187-12).

Виконуючи роботи, надаючи послуги відповідно до трудового договору, дотримуються вимог трудового законодавства, а при виконанні цивільно-правового договору для виконання певної роботи або надання будь-яких послуг - цивільного законодавства.

У випадку позивача, він не працював за сумісництвом, оскільки трудові договори не укладалися, а виконував певний обсяг робіт за Договорами цивільно-правового характеру, тому застосування пункту 9 Порядку № 383 є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім того, пунктом 2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Про роботу позивача протягом повних робочих днів на пільговій посаді зазначено в уточнюючих довідках № 715 від 25.11.2014 р. та № 57 від 08.08.2016 р., наявних в матеріалах справи.

Колегія суддів також приймає до уваги зміст ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України, з яких випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Тобто, позивач працював на посадах призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення» 25 років 16 днів.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта про виявлення в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відомостей, що за періоди роботи позивача 01.10.2012 р. по 31.12.2012 р., з 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р., з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. та з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. одночасно сплачені страхові внески за двома різними страхувальниками не спростовують безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах протягом вказаного періоду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 11, 24, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року у справі № 221/5365/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року у справі № 221/5365/16-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

Г.М. Міронова