Справа № 461/869/17
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.04.2017 Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді - Городецької Л.М.,
при секретарі - Думичі Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Департаменту містобудування Львівської міської ради до Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові про скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування №07–вих.- 4385/124 від 28.12.2016 року,
Департамент містобудування Львівської міської ради звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові про скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування №07–вих.- 4385/124 від 28.12.2016 року.
Представник позивача в останнє судове засідання не з’явився, подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відчутності.
В судове засідання представник відповідача не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, не повідомивши суд причини своєї неявки, проте надав суду письмові заперечення в яких просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що в позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
У частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Питання містобудівної діяльності та повноважень Інспекції регулюються спеціальними нормами законодавства, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок державного архітектурно-будівельного контролю визначено «Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого Постановою КМУ від 23.06.2011 року № 553.
Згідно п. 1 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", здійснюється в тому числі виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до п. 3.5 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень. Державний архітектурно будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Повноваження посадових осіб державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені п. 11 вищевказаного Порядку.
Відповідач, як суб'єкт владних повноважень діє на підставі Положення про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №5118 від 30.09.2015 року.
Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Положення, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові є виконавчим органом Львівської міської ради, який діє на правах самостійного управління, що створений на підставі ухвали міської ради від 19.06.2015 №4780 «Про створення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради», Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства», «;Про регулювання містобудівної діяльності», «;Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до п.16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Згідно із п.17 Порядку у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.
Вказане також передбачено п.29 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №698. Відповідно до вказаного пункту у разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. Разом з протоколом видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Як вбачається з матеріалів справи, що 14 грудня 2016 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові проведено позапланову перевірку дотримання департаментом містобудування ЛМР вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час встановлення шумозахисних екранів на вул. В.Липинського,14-16 у м. Львові.
Судом встановлено, що за результатами позапланової перевірки Інспекцією було складено акт від 14.12.2016 та винесено припис від 14.12.2016 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом отримання документа на право виконання будівельних робіт. (а.с.9)
Інспекцією державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові 14.12.2016 було складено протокол про порушення у сфері містобудівної діяльності, згідно якого департаментом містобудування ЛМР порушено вимоги пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статтю 376 Цивільного кодексу України. (а.с.12)
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Як вбачається в акті перевірки від 14.12.2016 вказано, що «Замовником здійснюються будівельні роботи, без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 2, частини 1, статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статтю 376 Цивільного кодексу України.» Проте в акті перевірки від 14.12.2016 не вказано: чи об'єкт - шумозахисні екрани є спорудами, які підпадають під закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»; код та найменування шумозахисних екранів як об'єкта споруд відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. № 507.
Таким чином, внесення в акт перевірки інформації про нібито вчинення департаментом ЛМР порушення п. 2 ч. 1 ст. 34 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 376 Цивільного кодексу України є необгрунтованим та безпідставним.
Водночас пункт 2 частини 1 статті 34 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності.
4.1 ст. 4. закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.
Нормативним документом, що ідентифікує та класифікує об'єкти будівництва є Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений та введений в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. № 507 (далі - класифікатор).
Так, класифікатор визначає, що об'єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
У свою чергу Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, який затверджений постановою КМУ від 13.04.2011 №466, при заповненні Декларації обов'язковим є зазначення коду об'єкта (до п'ятого знаку) згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000.
Проте класифікатор не містить найменування та відповідно коду, який би ідентифікував та класифікував шумозахисний екран об'єктом будівництва.
Тобто шумозахисні екрани не є спорудою, будівництво яких класифікує та ідентифікує Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, а відтак влаштування шумозахисних екранів не підпадає під дію Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Окрім цього, статтею 3 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій».
Водночас ст. 1 закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально- економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 10 закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.
Тобто влаштування шумозахисних екранів є екологічним заходом, який не відноситься до комплексу робіт із інженерного захисту. Окрім цього, даний закон чітко відмежовує роботи із зниження рівнів шуму від об'єктів інженерно- транспортної інфраструктури.
Виходячи з положень ст. З закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відносини у сфері містобудівної діяльності не регулюються Законом України «Про благоустрій населених пунктів».
Враховуючи викладене, шумозахисний екран є будівельною конструкцією та відповідно до ст. ст. З, 4 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», його влаштування не підпадає під дію зазначеного закону, а відтак реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкт «Встановлення шумозахисних екранів на вул. В.Липинського, 14-16 у м. Львові. Будівництво» не потрібна.
Крім того, департамент містобудування ЛМР листом від 29.11.2016 №4-2402-434 повідомив відповідача про те, що шумозахисні екрани є будівельною конструкцією та відповідно до ст. ст. З, 4 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» їх влаштування не підпадає під дію зазначеного закону, а відтак реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкт «Встановлення шумозахисних екранів на вул. В.Липинського, 14-16 у м. Львові. Будівництво» не потрібна
Інспекція державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові надала лист від 27.12.2016 №4-07-340, де вказала, що неврахувавши робочий проект «Встановлення шумозахисних екранів на вул. В.Липинського,14-16 у м, Львові. Будівництво» (коригування), вимоги закону України «Про благоустрій населених пунктів», ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів», всупереч нормам Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. № 507, вказав, що, цитуємо, «Встановлення шумозахисних екранів на вул. B.ЛuпuнQькoгo,14-16 у м. Львові. Будівництво» згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 відноситься до інженерних споруд код 2112.9 (шляхи, вулиці, дороги та дорожні споруди, інші)».
Так, згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 інженерні споруди — це об'ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін.
Таким чином віднесення відповідачем шумозахисних екранів до інженерних споруд, визначених класифікатором, прямо суперечить самому визначенню інженерних споруд, оскільки шумозахисні екрани не є будівельними системами, призначеними для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін.
Згідно проекту «Встановлення шумозахисних екранів на вул. В.Липинського,14-16 у м. Львові. Будівництво», призначення шумозахисних екранів є відбивання шуму.
Окрім цього, ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів» не визначає шумозахисні екрани елементами вулиць та доріг населених пунктів.
Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові від 07.12.2016 №4-07-314, в якому вказано, що встановлення шумозахисних екранів повинно здійснюватися за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Крім того, відповідач, класифікувавши шумозахисні екрани інженерними спорудами вулиць та доріг, вкотре протиправно, перевищуючи повноваження, всупереч ч.4 ст. 34 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимагає надати документи щодо землекористування.
Так, ч.4 ст. 34 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Тобто будівництво об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Таким чином, порушення, вказані відповідачем в акті перевірки від 14.12.2016, протоколі від 14.12.2016 не відповідають дійсності, а сам протокол є необґрунтованим і складеним з грубими порушеннями чинного законодавства.
Вказана постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 28.12.2016 № 07- вих-4385/124 не відповідає вимогам закону, є необґрунтованою, винесеною з порушенням процедури та прийнята без об'єктивного розгляду.
Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування винесена з порушеннями норм законодавства, що регулює питання містобудівної діяльності та відповідальності за правопорушення у даній сфері, а відтак адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст. 17, 159,160,161,162,163, 167,254 КАС України,
П О С Т А Н О В И В :
Поновити Департаменту містобудування Львівської міської ради строк звернення до суду.
Визнати незаконною та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування 07–вих.- 4385/124 від 28.12.2016 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування.
Стягнути Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн.
На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя Л.М.Городецька