Справа № 759/2294/17
Суддя: Войтенко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/2294/17
пр. № 2-а/759/148/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(прийнята у скороченому провадженні)

26 квітня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі судді Войтенко Ю.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

10.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та просила зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, з врахуванням спеціального стажу за період роботи з 25.12.1996 року по 14.04.2009 р. на посаді медичної сестри у реанімаційному відділенні Комунального закладу охорони здоров'я «Київська обласна клінічна лікарня» відповідно до ст.60 «Про пенсійне забезпечення»; стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві; зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до Святошинського районного суду у м. Києві звіт про виконання постанови по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що вона перебуває на обліку у Святошинському відділі Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком з 24 червня 2016 року.

24.10.2016 року позивач отримала Розпорядження з УПФУ №316686 від 24.10.2016 року про призначення, з якого дізналася, що пенсія була виплачена без врахування грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

02.11.2016 року звернулась до відповідача із заявою, в якій просила призначити та виплатити одноразову допомогу, передбачену п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням документів, що підтверджують роботу позивача медсестрою у реанімаційному відділені Київської обласної клінічної лікарні у період з 25.12.1996 року по 14.04.2009 року відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом від 11.11.2016 року, УПФУ повідомляє, що страховий стаж як працівника охорони здоров'я становив 21 рік 7 місяців 28 днів, що є недостатньо для виплати одноразової допомоги відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 року №1191, у якій зазначено, що страховий стаж для підрахунку необхідних 30 років «враховується в календарному обчисленні».

ОСОБА_2 вважає, що має право на грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки має спеціальний страховий стаж 30 років.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Суддя розглядає, відповідно до частини 4 статті 183-2КАС України, справи, передбачені пунктами 1-4 частини 1 статті 183-2цього Кодексу, в порядку скороченого провадження одноособово без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

06.04.2017 року відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні з 24.06.2016 р. та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. З 01.01.2004 р. згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Однак, слід зазначити, що відповідно до п. 4 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, страховий стаж для виплати грошової допомоги враховується в календарному обчисленні. А отже, страховий стаж позивача на посаді медичної сестри в відділенні реанімації при цьому враховувався в однократному розмірі. Враховуючи вищезазначене, до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги позивачу зараховано періоди: 01.08.1977 р. - 18.09.1978 р.; 04.10.1986 р. - 16.02.1987 р.; 19.12.1994 р.- 14.07.1995 р.; 25.12.1996 р.-30.06.2000 р; 01.07.2000 р. - 31.12.2003 р.; 01.01.2004 р.- 14.04.2009 р.; 15.04.2009 р. - 31.01.2011 р.; 01.03.2011 р. - 30.06.2016 р; 01.07.2016 р.-23.08.2016 р. Отже, страховий стаж, як працівника охорони здоров'я становив - 21 рік 7 місяців 28 днів, що є недостатнім для виплати позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, так як Законом передбачено наявність стажу у жінок - 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені сторонами обставини у їх сукупності, суддя вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Підстав для розгляду справи в судовому засіданні не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, приходжу до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні з 24.06.2016 р. та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На звернення позивача з заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, Фонд листом №1229/01/Н-1014 від 11.11.20916 року їй було відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій при призначенні пенсії за віком станом на день її призначення на підставі того, що згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анагомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. З 01.01.2004 р. згідне статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі. Враховуючи вищезазначене, до страхового стажу зараховано періоди: з 01.09.1974 р. по 28.06.1977 р. - навчання; з 01.08.1977 р. по 18.09.1978 р.; з 19.09.1978 р. по 21.07.1979 р. - навчання; з 23.07.1979 р. по 16.09.1986 р.; з 04.10.1986 р. по 30.06.1990 р. - догляд за інвалідом І групи; з 01.07.1990 р. по 31.05.1993 р.- догляд до 3-х років; з 01.06.1993 р. по 20.11.1993 р.; з 01.12.1994 р. по 14.07.1995 р.; з 25.12.1996 р. по 31.12.2003 р. - реанімаційне відділення (в 2-х кратному розмірі); з 01.01.2004 р. 31.01.2011 р„ та з 01.0.32011 по 31.07.2016 р. - загальний стаж (в 1-му розмірі). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для жінок - 30 років) враховується в календарному обчисленні на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Страховий стаж, як працівника охорони здоров'я позивача 21 рік 7 місяців 28 днів, що є недостатньо для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 року №1191.

Приймаючи рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: е) працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених Наказом №58 від 29.07.1993 року Міністерства Праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства Соціального захисту населення України із наступними змінами та доповненнями, записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191 (далі - Порядок). Відповідно з пунктом 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За пунктом 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частинами 1, 2статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд виходить з того, що грошова допомога в розмірі 10-ти місячних пенсій є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, мають спеціальний страховий стаж. Тобто фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян із спеціальним страховим стажем на соціальний захист.

Як зазначено в п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Таким чином, громадянин у відповідності до чинного законодавства очікує на отримання від держави гарантованого матеріального забезпечення, складовою якого є встановлена п.7-1розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» соціальна допомога, тобто має «законні сподівання» на отримання майна.

Зважаючи на вищенаведене, оскільки станом на час звернення ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії із заявою про виплату одноразової грошової допомоги позивач мала більше 30 років, що надає їй право отримати згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» одноразову грошову допомогу, суд приходить до висновку, що дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, є протиправними, а тому вимоги позивача є цілком правомірними, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Заперечення та доводи відповідача спростовуються вищевикладеним і не приймаються судом до уваги.

Судові витрати присудити відповідачу з Державного бюджету України у відповідності до положень ст. 94 КАС України.

Щодо вимоги відносно подання звіту відповідачем про виконання постанови, слід зазначити про таке. Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З огляду на викладене, задоволення цієї вимоги судд вважає передчасним.

Враховуючи викладене, на підставі статей 19, 46 Конституції України, пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись статтями1,2,5,11,71,72,122,159-163,167,183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_2 відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.60 «Про пенсійне забезпечення» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ю.В. Войтенко