Справа № 740/909/17
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 740/909/17
Провадження № 2-а/741/38/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 27 квітня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивував його тим, що 14 вересня 2016 року він пішов у відставку з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді. У грудні 2016 року було підвищено заробітну плату працюючим суддям на 10 %. 2 грудня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання. 19 грудня 2016 року відповідач відмовив йому у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. 12 січня 2017 року він (позивач) повторно звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відповідь на яку до цього часу не отримав. Він (позивач) вважає рішення відповідача незаконним та таким, що суперечать законодавству України.

ОСОБА_1 просив:

- визнати незаконним рішення Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про відмову у проведенні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року;

- зобовязати Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року;

- стягнути з Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України на його користь понесені ним судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, начальник Ніжинського об'єднаного УПФ України подав до суду заперечення на адміністративний позов, суть яких зводиться до того, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з тих підстав, що в силу Закону України № 1402-VIII від 2 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, та Закону України № 1774-VIII від 6 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання недоцільно, оскільки його розмір буде меншим, ніж той, який отримує ОСОБА_1 на даний час. Начальник управління просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи проводити без участі їх представника.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що з 20 вересня 2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ніжинському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

2 грудня 2016 року позивач звернувся до Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 1 грудня 2016 року, у звязку із підвищенням суддівської винагороди.

З копії довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області № 03-36/1200 від 1 грудня 2016 року (а.с. 5) вбачається, що суддівська винагорода ОСОБА_1 згідно ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» станом на 1 грудня 2016 року становить 28 800 грн., з якої 16 000 грн. посадовий оклад, 12 800 грн. доплата за вислугу років (80 % посадового окладу).

19 грудня 2016 року Ніжинське обєднане УПФ України листом № 5664/03-12 відмовило позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з тих підстав, що чинним законодавством чітко не визначено з якого часу проводиться перерахунок щомісячного довічного утримання, в силу Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, який набрав чинності 30 вересня 2016 року, та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року, який набрав чинності 1 січня 2017 року, проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання недоцільно, оскільки його розмір буде меншим, ніж той, що позивач отримує в даний час.

У судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2016 року Ніжинське обєднане УПФ України під час ухвалення рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці, керувалося нормативно-правовими актами, які ще не набрали чинності.

Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 грудня 2015 року та рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Верховний Суд України в постанові від 24 березня 2015 року (справа № 21-584а14) зазначив, що оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавцем визначено у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, то у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, у всіх зазначених нормах закону закріплено принцип, згідно з яким розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо залежить від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки нараховується в залежності від розміру грошового утримання такого судді. Ця залежність означає, що у разі зміни розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді (в т.ч. і у зв'язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати), в обов'язковому порядку підлягає перерахунку також і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5- рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав чи свобод.

У п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильно забезпечення незалежного правосуддя.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними. Така правова позиція висловлена Конституційним Судом України в рішеннях від 22.09.2005р. №5-рп/2005, від 29.06.2010р. №17-рп/2010, від 22.12.2010р. №23-рп/2010. від 11.10.2011р. №10-рп/2011.

Питання щодо гарантій незалежності суддів неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що свідчать рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3рп/2013, від 22.05.2008 №10-рп 2008, від 11.10.2005 №8-рп/2005, 01.12.2004 № 19-рп/2004, 20.03.2002 № 5-рп/2002, згідно з якими визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12, "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Таким чином, суд вважає, що рішення відповідача про відмову позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, у звязку із збільшенням суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є протиправним.

Щодо визначення часу, з якого має бути здійснено перерахунок щомісячного довічного утримання позивача, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, а саме ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 38, ч. 3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання 2 грудня 2016 року, то перерахунок щомісячного довічного грошового утримання має бути здійснено з 1 грудня 2016 року у розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження довічного грошового утримання позивача максимальним розміром.

З огляду на викладене, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні докази, які визнаються судом належними, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 9).

Вказаний судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинського обєднаного УПФ України.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 64, 94, 99, 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним рішення Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про відмову у проведенні перерахунку у грудні 2016 року щомісячного довічного грошового утримання, призначеного ОСОБА_1, як судді у відставці.

Зобовязати Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити за грудень 2016 року перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, призначеного ОСОБА_1, як судді у відставці.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Киреєв