Справа № 804/94/17
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 р. Справа № 804/94/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування припису та постанови, -
05.01.2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 22.12.2016 року № 131/4.3-5/469 та припис від 09.12.2016 року № 131/4.3-5-121.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані постанова та припис прийняті Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області без урахування всіх обставин щодо тривалості робочого часі найманих працівників та відповідачем помилково взято за основу недостовірні данні, щодо розміру погодинної мінімальної заробітної плати.
Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, доводи викладені в позовні заяві підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 08.12.2016 року по 09.12.2016 року посадовими особами Держпраці було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.
За результатами проведення зазначеної перевірки позивачем 09.12.2016 року складено акт № 131/4.3-5, у якому зазначено, що виявлено порушення частин 1,2,4 статті 95 Кодексу законів про працю України та частини 1, 2 статті 3 Закону України «Про оплату праці».
В обгрунтування такого висновку перевіряючою особою зазначено, що за жовтень 2016 року за 40 годин відпрацьованого часу була нарахована заробітна плата працівникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 350 грн., однак виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у жовтні 1450 грн. повинна була бути нарахована заробітна плата за 40 годин у розмірі 364,78 грн.
Вирішуючи спір суд зазначає, що згідно статті 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.
У відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості.
Мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями статті 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням вироблених шляхом переговорів пропозицій спільного представницького органу обєднань профспілок і спільного представницького органу обєднань організацій роботодавців на національному рівні.
З аналізу зазначених норм вбачається, що мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України та встановлюється Верховною Радою України у законі про Державний бюджет України та встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
Погодинний розмір мінімальної заробітної плати є соціальною гарантією, яка встановлена у законі про Державний бюджет України, є незмінною величиною та не залежить від кількості робочих днів у місяці.
Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установити у 2016 році мінімальну заробітну плату:
у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень;
у погодинному розмірі: з 1 січня - 8,29 гривні, з 1 травня - 8,69 гривні, з 1 грудня - 9,59 гривні.
Таким чином, у жовтні 2016 року погодинний розмір мінімальної заробітної плати становив 8,69 грн. за годину.
Тобто за 40 робочих годин позивач повинен був нарахувати мінімальну заробітну плату у жовтні 2016 року в розмірі 347,60 грн. (40 год. х 8,69 грн.).
Суд вважає, що при проведенні перевірки відповідачем було помилкового враховано розмір погодинної мінімальної заробітної плати, який позивач повинен був виплатити робітникам у жовтні 2016 року, а саме 9,11 грн., внаслідок чого зроблено висновок про порушення частин 1,2,4 статті 95 Кодексу законів про працю України та частини 1, 2 статті 3 Закону України «Про оплату праці».
Також суд зазначає, згідно частин 1 та 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області при розгляді справи № 184/2263/16-ц про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що згідно фактичного табелю використання робочого часу за жовтень 2016 року тривалість робочого часу у жовтні для найманих працівників становила по 38 годин, що свідчить про дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 вимог ч.1, 2, 4 ст.95 КЗпП України, ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про оплату праці» в частині нарахування заробітної плати нижче мінімальної місячної заробітної плати найманим працівникам.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 22.12.2016 року № 131/4.3-5/469 та припис від 09.12.2016 року № 131/4.3-5-121 є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування припису та постанови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 09.12.2016 року № 131/4.3-5-121.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 22.12.2016 року № 131/4.3-5/469.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2240 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2017 року

Суддя ОСОБА_1