Справа № 810/881/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року № 810/881/17

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Щавінського В.Р. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Ількон» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ФГ «Ількон» звернулося до суду з позовом до Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 27.01.2017 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ФГ «Ількон».

У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що Ірпінським відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення від 27.01.2017 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ФГ «Ількон».

Вважає, що оскаржуване рішення прийняте всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки відповідач при прийнятті цього рішення не врахував наявні у позивача преференції (неперерахування сільськогосподарським підприємством сум ПДВ до бюджету, а залишення їх на своєму спеціальному рахунку), надані податковим законодавством, та не надав належну правову оцінку поданим позивачем деклараціям як за загальним режимом, так і за спеціальним податковим режимом, чим порушені права та законні інтереси позивача як добросовісного платника податків.

В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити.

Відповідач - Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що реєстрацію ФГ «Ількон» як платника ПДВ анульовано на підставі п.п. «г» п. 184.1 ст.184 ПК України - особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту, та виключено з реєстру платників податку на додану вартість 27.01.2017.

За таких обставин, відповідач вважає, рішення податкового органу правомірним, винесеним у відповідності до вимог ПК України.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Протокольною ухвалою замінено відповідача - відділення Ірпінське відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на належного відповідача - Вишгородську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

13.04.2017 у судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.10.2012 ФГ «Ількон» зареєстровано платником податку на додану вартість.

Ірпінським відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення від 27.01.2017 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ФГ «Ількон».

Як вбачається із змісту даних Реєстру платників ПДВ та заперечень відповідача, причиною анулювання реєстрації ФГ «ІЛЬКОН» платником податку на додану вартість є відсутність поставок та ненадання декларацій, протягом 12 послідовних податкових місяців.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України на платника податку покладається обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.11.1, п. 11.2 ст. 11 ПК України спеціальні податкові режими встановлюються та застосовуються у випадках і порядку, визначених виключно цим Кодексом. Спеціальний податковий режим - це система заходів, що визначає особливий порядок оподаткування окремих категорій господарюючих суб'єктів. За пунктом 11.3 цієї статті спеціальний податковий режим може передбачати особливий порядок визначення елементів податку та збору, звільнення від сплати окремих податків та зборів.

Для спеціального режиму оподаткування сільськогосподарських підприємств характерні, зокрема, такі особливості:

- кошти, які сплачуються платником податків, акумулюються на його спеціальному рахунку, відкритому в установах банків та/або в органах Державного к'азначейства України (абзац другий пункту 209.2 статті 209 ПК України). Нагромадження коштів на цьому рахунку здійснюється відповідно до Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 11;

- кошти платник податків має використовувати лише у конкретно встановлених законодавством цілях - для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (абзац перший пункту 209.2 статті 209 цього Кодексу);

- за нецільове використання таких коштів платник податків притягується до відповідальності (пункт 123.2 статті 123 ПК).

Таким чином, відповідно до пунктів 209.1, 209.2 статті 209 ПК України резиденти, як юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами (абзац другий підпункту 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 ПК України), які провадять підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Згідно зі спеціальним режимом оподаткування сума ПДВ, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Неперерахування сільськогосподарським підприємством сум ПДВ до бюджету, а залишення їх на своєму спеціальному рахунку і використання на цілі та в порядку, що встановлені податковим законодавством, є пільгою ('преференцією'), що надається цій категорії спеціальних суб'єктів оподаткування з урахуванням особливостей їх статусу та сфери діяльності.

Судом встановлено, що позивач, як сільськогосподарське підприємство, в 2016 році був суб'єктом спеціального режиму оподаткування.

На виконання вимог пункту 36.1 статті 36 ПК України та в порядку визначеному ст. 209 ПК України, позивач сформував та подавав до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (підтверджується квитанціями № 2), у яких відображені суми податкових зобов'язань з цього податку, які підлягали нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду.

Вказані декларації з податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 були сформовані та подані як за спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, так і за загальним.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові декларації за 1, 2, місяці 2016 року, як за загальним режимом, так і за спеціальним податковим режимом, подавалися із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Прийняття вказаний декларацій підтверджується відповідними квитанціями № 2.

Судом встановлено, що Договір «Про визнання електронних документів» від 04.03.2016 № 040320161, що підтверджується квитанцією № 3, було розірвано в односторонньому порядку з боку відповідача, а новий договір з позивачем протягом тривалого часу не, укладався, що підтверджується зокрема квитанцією № 1 від 16.03.2016 о 16:24:04, квитанцією № 1 від 29.04.2016 о 16:46:03, у зв'язку з чим позивач був неправомірно позбавлений права на підготовку та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

Наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 затверджено Інструкцію з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі - Інструкція). Текст примірного договору про визнання електронних документів визначено у додатку 1 до Інструкції.

Предметом Договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Договір про визнання електронних документів діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник подає до контролюючого органу нові посилені сертифікати електронного цифрового підпису, договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів (п. З розділу 6 додатку 1 до Інструкції).

Відповідно до п. 3 Договору контролюючий орган зобов'язаний: забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді Платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку (підпункт 3.1); забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків (підпункт 3.2).

06.05.2016 позивач отримало квитанцію № 1 з відміткою про збереження на центральному рівні Договору «Про визнання електронних документів», якому призначено реєстраційний № . Проте звітність позивача не приймалась із посиланням на відсутність чинного договору «Про визнання електронних документів».

12.05.2016 о 09:19 Фермерське господарство «Ількон» отримало квитанцію № 2 про прийняття (реєстрацію) договору про визнання електронних документів, а о 09:23 отримало квитанцію № 1 з відмовою в реєстрації податкових накладних у зв'язку із розірванням вказаного договору, а саме:

«Підприємство - Продавець: 37692136 ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ІЛЬКОН"

Підприємство - Покупець: 39417862 ТОВ "ФАБІАТ"

Документ: J1201008 Податкова накладна №1/2/ від 29.04.2016 Дата виписування податкової накладної: 29.04.2016 Номер податкової накладної: 1/2/

Документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 12.05.2016 в 12:56:50

ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО.

При необхідності виправте документ та відправте його знову.

Виявлені помилки:

Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженної наказом ДПА України від10.04.2008 № 233, а саме: - ЄДРПОУ: '37692136'. Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності. Відправник: Автоматизована система "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України, версія 2.2.8.6 Підписи документа:

- перший - печатка, 37692136 ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ІЛЬКОН", сертифікат

№ 00069bbd7a, видавник UA-14 АЦСК ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна"

- другий - директор, 37692136, ОСОБА_1, сертифікат №

00069bbd7c, видавник UA-14 АЦСК ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна".

Судом встановлено, що позивач 20.07.2016 подало податкові декларації за 6 місяць 2016 року, як за загальним режимом, так і за спеціальним податковим режимом, безпосередньо до канцелярії Житомирської ОДПІ ГУ ДФС України у Житомирській області у паперовому вигляді, які були зареєстровані контролюючим органом вх. № 412/10 та №411/10, проте із проставленням застережувального штампу «...отримано з попередженням про можливість невизнання...».

15.07.2016 позивачем подано податкові декларації за 6 місяць 2016 року, як за загальним режимом, так і за спеціальним податковим режимом, безпосередньо до канцелярії Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області у паперовому вигляді, які були зареєстровані контролюючим органом із проставленням відповідного штампу про отримання за вх. № б/н.

20.01.2017 позивачем подано податкові декларації за 12 місяць 2016 року, як за загальним режимом, так і за спеціальним податковим режимом, безпосередньо до канцелярії Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області у паперовому вигляді, які були зареєстровані контролюючим органом із проставленням відповідного штампу про отримання за вх. № та № .

Податкові декларації за 1, 2 та 8, 9, 10, 11, місяці 2016 року, як за загальним режимом, так і за спеціальним податковим режимом, подавалися із застосуванням електронного цифрового підпису до контролюючого органу засобами телекомунікаційного зв'язку. Прийняття вказаних декларацій підтверджується відповідними квитанціями № 2.

Крім того, відповідно до пункту 49.11 статті 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

49.11.1 у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання;

49.11.2 у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Судом встановлено, що письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкових декларацій за періоди з 01.01.2015 по 01.01.2017 позивач не отримав.

Вищевказане свідчить про подання позивачем протягом 12 послідовних податкових місяців до органу державної податкової служби декларацій з податку на додану вартість, при цьому такі декларації (податковий розрахунок), свідчать про наявність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Отже, при прийнятті спірного рішення, відповідач не врахував наявні у позивача преференції (неперерахування сільськогосподарським підприємством сум ПДВ до бюджету, а залишення їх на своєму спеціальному рахунку), надані податковим законодавством, а також подані позивачем декларації як за загальним режимом, так і за спеціальним податковим режимом, з яких вбачається наявність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Таким чином суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, відповідачі не надали, відтак не довели правомірності своїх дій та прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, рішення Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 27.01.2017 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ФГ «Ількон» є протиправним та такими, що підлягає скасуванню.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн. згідно квитанції № ПН85212 від 13.03.2017.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1600,00 грн. підлягають стягненню з Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до положень статті 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 69, 70, 71, 72, 94, 128, 158-163, 167, 2442 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 27.01.2017 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ФГ «Ількон»

3. Стягнути судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. на користь Фермерського господарства «Ількон» за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.