Справа № 817/512/17
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2017 р.Р і в н е 817/512/17
17год. 00хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув

відповідача: представник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 31.03.2017 вона одержала повідомлення головного державного виконавця Дудки І.О. відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.03.2017, у звязку з відсутністю доказу сплати авансового внеску. Повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання з наведеної підстави позивач вважає неправомірним та вказує, що відповідно до абз.4 ч.2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" вона звільнена від сплати авансового внеску.

З наведених підстав позивач просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дудки І.О. щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання; зобов'язати головного державного виконавця Дудку І.О. прийняти виконавчий документ та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.20,21). Суд не визнавав обов'язковою участь позивача в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд адміністративної справи за відсутності позивача.

Ухвалою суду від 19.04.2017 відповідно до ч.1 ст.52 КАС України за згодою позивача первинного відповідача було замінено належним відповідачем - управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідач ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні наведеному в запереченні. Зокрема, пояснив, що згідно з виконавчим листом від 27.12.2016 №817/1166/14 було зобовязано Дубровицьку міжрайонну виконавчу дирекцію Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснити фінансування Комунального закладу охорони здоровя "Зарічненський районний центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги" Зарічненської районної ради Рівненської області коштами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для виплати нарахованого на підставі листа непрацездатності серії АВУ №499916, виданого 26.09.2012, застрахованій особі ОСОБА_2 матеріального забезпечення по вагітності та пологах в розмірі 4524,66 грн.

Вважає, що відновлення порушених прав позивача на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1166/14 не підпадає під вчинення дій, визначених абз.4 ч.2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", відтак підстав для звільнення стягувача від сплати авансового внеску при пред'явленні виконавчого документа немає. Окрім того, зауважує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст.181 КАС України.

З наведених підстав представник відповідача вважає, що в спірних правовідносинах відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в задоволенні адміністративного позову просив відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.04.2017 поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши адміністративний позов, заслухавши пояснення представника відповідача, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд встановив та врахував наступне.

Матеріалами справи стверджено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 в адміністративній справі №817/1166/14 за позовом ОСОБА_2 визнано протиправною бездіяльність Дубровицької міжрайонної виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо нездійснення фінансування Комунального закладу охорони здоров'я "Зарічненський районний центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги" Зарічненської районної ради Рівненської області протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку від 19.02.2014 №161, а також повторно поданої заяви-розрахунку від 19.03.2014 №253/1, для отримання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для виплати нарахованого на підставі листка непрацездатності серії АВУ №499916 застрахованій особі ОСОБА_2 матеріального забезпечення по вагітності та пологах в розмірі 4524,66 грн.

Зобов'язано Дубровицьку міжрайонну виконавчу дирекцію Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснити фінансування Комунального закладу охорони здоров'я "Зарічненський районний центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги" Зарічненської районної ради Рівненської області коштами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для виплати нарахованого на підставі листка непрацездатності серії АВУ №499916, виданого 26.09.2012, застрахованій особі ОСОБА_2 матеріального забезпечення по вагітності та пологах в розмірі 4524,66 грн. (а.с.10-12).

На виконання постанови від 19.09.2016 в адміністративній справі №817/1166/14 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 27.12.2016, стягувачем за яким є ОСОБА_2 (а.с.8).

28.02.2017 виконавчий лист №817/1166/14 від 27.12.2016 разом із заявою про відкриття виконавчого провадження направлений стягувачем ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с.37).

За результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №817/1166/14 від 27.12.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 надіслано ОСОБА_2 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". В повідомленні зазначено, що відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (а.с.42-43).

При вирішенні даного адміністративного спору суд враховує, що засади та процедура примусового виконання судових рішень регламентовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Так, статею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

У ст.26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч. 1 ст. 26 Закону).

Частиною 2 ст.26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За приписами п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Таким чином, законом установлено, що ненадання стягувачем до заяви про примусове виконання рішення квитанції про сплату авансового внеску може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання лише у разі обов'язковості авансування.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 при пред'явленні виконавчого документа до виконання була зобов'язана сплатити авансовий внесок, суд вважає безпідставними, позаяк згідно з абз.4 ч.2 ст.26 Закону №1404-VІІІ від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судовим рішенням від 19.09.2016 в адміністративній справі №817/1166/14, яке набрало законної сили, право на отримання ОСОБА_2 як застрахованою особою нарахованого на підставі листка непрацездатності матеріального забезпечення по вагітності та пологах передбачене нормами Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 №2240-ІІІ (далі Закон №2240-ІІІ в редакції на час існування відповідних правовідносин).

Так, відповідно до статті 1 Закону №2240-ІІІ загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

А згідно з ч.1 ст.4 Закону №2240-ІІІ право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності затверджений Постановою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 №26.

Таким чином, відновлення порушених прав ОСОБА_2 згідно з постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 в адміністративній справі №817/1166/14 для отримання матеріального забезпечення по вагітності та пологах за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням здійснене у спосіб, визначений законодавством, шляхом зобовязання Дубровицької міжрайонної виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснити фінансування Комунального закладу охорони здоровя "Зарічненський районний центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги" Зарічненської районної ради Рівненської області коштами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відтак, позивач є стягувачем за виконавчим листом щодо здійснення виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, оскільки судовим рішенням фактично зобов'язано орган державного соціального страхування здійснити фінансування колишнього роботодавця позивача для послідуючої виплатити коштів ОСОБА_2 на підставі листка непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідно до абз.4 ч.2 ст.26 Закону №1404-VІІІ позивач звільнена від сплати авансового внеску як стягувач за рішенням про призначення, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, а тому повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження", порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання неправомірними таких дій державного виконавця.

При цьому суд вважає безпідставною позовну вимогу зобов'язального характеру стосовно конкретного державного виконавця, позаяк у разі відсутності такої посадової особи органу державної виконавчої служби на час прийняття виконавчого документа буде утруднене виконання відповідних процесуальних та виконавчих дій іншою посадовою особою. З урахуванням наведеного, для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача як орган державної виконавчої служби усунути допущені порушення, а саме: прийняти виконавчий лист до виконання як повернутий стягувачу безпідставно та вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог закону.

Вирішуючи позов в частині позовної вимоги про зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 817/1166/14 від 27.12.2016, суд враховує, що відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 у разі визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців суд зобовязує їх усунути допущені порушення. При цьому суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою органу ДВС. Таким чином, за відсутності підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження обов'язок державного виконавця відкрити виконавче провадження не може бути встановлений судовим рішенням, позаяк виникає в силу прямого припису закону. З огляду на наведене, зазначена позовна вимога до задоволення не підлягає.

За встановлених обставин адміністративний позов слід задовольнити частково.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 щодо повернення стягувачу ОСОБА_2 виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом, № 817/1166/14 від 27.12.2016 без прийняття до виконання з підстави не надання підтвердження сплати авансового внеску.

Зобов'язати ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Рівненським окружним адміністративним судом, № 817/1166/14 від 27.12.2016 та вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

В решті позову відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.