Справа № 670/1099/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2017 р. м. Київ К/800/18045/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Кравцова О.В.

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня

2016 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року

у справі №670/1099/15-а

за позовом ОСОБА_4

до 1) сертифікованого інженера-землевпорядника ТОВ ЄКФ "Власна справа"

ОСОБА_5

2) В.о. начальника відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі

Хмельницької області Павлюка Володимира Анатолійовича

про визнання дій відповідачів незаконними, визнання недійсними та скасування

документів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до сертифікованого інженера-землевпорядника ТОВ ЄКФ "Власна справа" ОСОБА_5, В.о. начальника відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області Павлюка Володимира Анатолійовича про визнання дій відповідачів незаконними, визнання недійсними та скасування документів та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та направити справу на повторний розгляд.

Скаржник зазначила, що відповідачі незаконно виготовили та зберігають технічну документацію ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до якої входить пояснювальна записка, протокол погодження меж земельної ділянки, кадастровий план, інші документи. Повідомляє, що при виготовлені зазначеної технічної документації не було погоджено межі земельної ділянки з іншими суміжними землекористувачами. Скаржник вважає, що вказані документи виготовлені із порушенням норм чинного законодавства. Крім того, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи порушено статті 52 та 56 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від відповідачів до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення не надходили.

ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України із клопотанням про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2017 року зазначене клопотання позивача задоволено. Постановлено розгляд касаційної скарги ОСОБА_4 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі №670/1099/15-а провести в режимі відео конференції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, по АДРЕСА_1 знаходяться земельні ділянки, якими користуються ОСОБА_7 у розмірі 0,25 га та ОСОБА_8 у розмірі 0,18 га.

ОСОБА_4 неодноразово зверталася до суду з позовом до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру Хмельницької регіональної філії Віньковецького районного виробничого відділу», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування незаконно укладених договорів.

Підставою звернення ОСОБА_4 слугував договір укладений у липні 2013 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відповідачем на виконання комплексу робіт, пов'язаних з виготовленням технічної документації із землеустрою меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої в с. Нетечинці по вул. Подільській Хмельницької області. На думку ОСОБА_4, відповідачем видані оглядові плани, що суперечать нормам законодавства, оскільки із власниками суміжних земельних ділянок не було погоджено їх межі. Між ОСОБА_7 і суміжними землекористувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 існує земельний спір щодо меж і розмірів цієї ділянки.

У матеріалах даної справи міститься протокол визначення та погодження зовнішніх меж вищевказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 23 липня 2013 року підписано користувачем ОСОБА_7 та суміжними землекористувачами ОСОБА_8, ОСОБА_10 та представниками Нетечинецької сільської ради. (а.с. 11)

Центром Державного земельного кадастру Хмельницької регіональної філії Віньковецького районного виробничого відділу було здійснено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вищевказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У Віньковецькому районному виробничому відділі працював в 2013 році технічним працівником ОСОБА_5, який виконав геодезичну зйомку та інші технічні роботи, пов'язані з обслідуванням на місцевості земельних ділянок ОСОБА_7 і ОСОБА_8 по АДРЕСА_1.

Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_11 чинним нормативно-правовим актам затвердив 29.09.2014 року начальник відділу Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області Павлюк В.А..

Саме дії ОСОБА_5 та Павлюка В.А. оскаржує позивач та вважає їх протиправними.

Суди першої та апеляційної інстанції свої рішення мотивувати тим, що ОСОБА_4 є неналежним позивачем по даній справі, а ОСОБА_5 неналежним відповідачем.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи з огляду на наступне.

Відповідно до частин четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Суди дійшли висновку, що ОСОБА_5 не є належним відповідачем по справі і вимоги до нього заявлено позивачем з порушенням вимог статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також судами зазначено, що на час розгляду даної справи відповідач - ОСОБА_5 вже не був суб'єктом владних повноважень, що підтверджується наказом № 28-к від 28 травня 2015 року про його звільнення з посади. (а.с. 72)

Вищевказаним наказом, ОСОБА_5 звільнено з посади начальника Новоушицького районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», на яку він був призначений після роботи у Віньковецькому виробничому відділі ДП ХРФ «Центр ДЗК».

Однак, згідно частин першої та третьої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Суд першої інстанції, виявивши, що відповідач є неналежною стороною, повинен був вирішити питання про його заміну і лише тоді приймати рішення по суті.

Водночас, стаття 52 Кодексу адміністративного судочинства України не зобов'язує суд залучити іншого відповідача, якщо вимогу подано до неналежного відповідача, проте не вчинення таких дій може бути підставою для скасування рішення згідно із частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції залишив поза наведені вимоги процесуального закону та всупереч положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України не з'ясував в повній мірі усіх обставин щодо встановлення належного кола відповідачів у справі.

Крім того, судами зазначено, що ОСОБА_4 по цій справі не є належним позивачем.

Проте, вирішуючи даний спір, суд повинен був пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права таким, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Зазначене судами зроблено не було.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено, що земельні ділянки по АДРЕСА_1 приватизовані ОСОБА_7 розміром 0,25 га та ОСОБА_8 розміром 0,18 га.

Однак, документи, що підтверджують приватизацію вищевказаної земельної ділянки в матеріалах справи відсутні, як і відсутне рішення сільської ради, яким надано згоду на приватизацію цих земельних ділянок.

Крім того, з матеріалів справи вбачається наявність певного кола суміжних землекористувачів, на права яких може вплинути рішення суду по даній справі, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Відповідно до статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України особи, на права, свободи, інтереси або обов'язки яких може вплинути рішення у справі, залучаються до участі у справі як треті особи.

Попри наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України вищевказані особи до участі у справі не були залучені в якості третіх осіб.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 122-1, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі №670/1099/15-а - скасувати.

Справу №670/1099/15-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді