Справа № 472/1004/16-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 р.м. ОдесаСправа № 472/1004/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Орленко Л.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Брижкіної І.О.

апелянта ОСОБА_2

представник апелянта ОСОБА_3 (договір від 08.11.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у включенні до грошового забезпечення для розрахунку пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року, зобовязати Управління здійснити з 01.07.2014 року перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, що була виплачена позивачу за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 01.07.2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У звязку із тим, що під час призначення пенсії у її складі не були враховані всі складові грошового забезпечення, з яких утримано внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, позивач звернувся в орган пенсійного фонду про перерахунок пенсії, надавши відповідні дані для здійснення заявленого перерахунку. Проте, відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Відмову Управління позивач вважає неправомірною, такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення, у звязку із чим звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії в судовому порядку.

Постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у включенні до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення, нарахованої та виплаченої за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату з 1 листопада 2016 року пенсії ОСОБА_2 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, що була нарахована та виплачена їй за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року, згідно з довідкою Управління Служби безпеки України в Луганській області від 19.08.2016 року № 63/23/10262. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 має бути залишена без задоволення, а скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 01.07.2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки під час призначення пенсії у її складі не були включені матеріальна допомога на оздоровлення, позивач 04.10.2016 року звернувся в Управління із заявою для проведення перерахунку пенсії з моменту її призначення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, надавши Довідку від 19.08.2016 року №63/23/10262, видану Управління Служби безпеки України у Луганській області про розмір нарахованої та виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року, з якої утримано та сплачено страхові внески (а.с. 78-79, 80).

Однак, Управління відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу грошового забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та прирівняних до них осіб, у звязку із чим не вбачало правових підстав для задоволення заявленого позивачем перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із висновками Управління, посилаючись на їх безпідставність та невідповідність вимогам Закону, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про поновлення його прав та інтересів шляхом зобовязання органу пенсійного фонду здійснити заявлений перерахунок пенсії, починаючи з моменту призначення пенсії.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, тобто є складовою грошового забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та прирівняних до них осіб, у звязку із чим суд першої інстанції вказав на неправомірність відмови органу пенсійного фонду у перерахунку пенсії з урахуванням цих складових грошового забезпечення та вбачав всі підстави для зобовязання органу пенсійного фонду здійснити заявлений позивачем перерахунок пенсії в судовому порядку.

Разом з цим, оскільки відомості про складові грошового забезпечення, які мають бути враховані при призначенні пенсії, позивач надав в орган пенсійного фонду лише жовтні 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку про зобовязання відповідача здійснити заявлений перерахунок пенсії з наступного місяця після одержання органом пенсійного фонду відповідних відомостей, тобто з листопада 2016 року.

Колегія суддів вважає, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильним, проте не у повній мірі відповідає нормам матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами п. 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

При цьому, пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

В додатку №25 до вказаної Постанови «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів» встановлено щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, серед яких до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч. 1 ст. 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260.

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (п.п. 3 п. 5 Постанови №1294, Розділ ХХХ Інструкції №260 (правила виплати грошової допомоги для оздоровлення).

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

З урахуванням наведених правових норм, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що грошова допомога на оздоровлення, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів вважає, що неврахування цих виплат у складі пенсії позивача призвело до неналежного забезпечення позивача права на одержання пенсії у відповідності до правил вказаних вимог Закону, що є безумовною підставою для приведення соціальних виплат позивача у належний стан, а отже висновок суду першої інстанції про наявність підстав для перерахунку пенсії з урахуванням цих складових грошового забезпечення у повній мірі ґрунтується на нормах законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, колегія суддів зазначає, що право позивача на включення у розмір пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення існувало на час звернення в Управління за призначенням пенсії, тобто нарахування цієї пенсії без урахування усіх необхідних її складових, порушує право позивача з моменту її призначення, і ці суми не є ні новим встановленим видом складової грошового забезпечення, ні підвищенням грошового забезпечення у розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Разом з цим, з урахуванням наведеного, оскільки право на належне соціальне забезпечення порушено з моменту призначення пенсії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в силу ст. 2 КАС України мав захистити порушені права позивача з урахуванням строків звернення до суду, встановлених ст. 99 КАС України, та перевіркою на предмет наявності підстав для поновлення цих строків, у разі їх пропуску, відповідно до ст. 100 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у цій справі є протиправність дій Управління у не проведенні позивачу перерахунку пенсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення.

Тобто, неправильність нарахування позивачу пенсії існувала з моменту призначення цієї пенсії, проте із цим позовом позивач звернувся лише 08.11.2016 року, а саме із пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, для задоволення його вимог за період до 07.05.2016 року.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строку поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Колегія суддів враховує, що позивачем не заперечується той факт, що, отримуючи пенсію, він був обізнаний щодо виду пенсії та її розміру.

Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами, суд позбавлений можливості застосувати приписи ст. 100 КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача як на поважність причин для перерахунку пенсії з моменту її призначення на норми ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Так, за правилами вказаної статті Закону перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Разом з цим, як показали обставини справи, при призначенні пенсії орган пенсійного фонду не мав відомостей про повний склад грошового забезпечення позивача, зокрема, в частині матеріальної допомоги, а наявність вини органу, який видав дані для перерахунку пенсії, не є предметом спору у цій справі та не встановлена у встановленому Законом порядку.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що адміністративний позов в частині проведення перерахунку та виплати пенсії за період з 01.07.2014 року по 07.05.2016 року має бути залишено без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у включенні для перерахунку пенсії ОСОБА_2 до складу грошового забезпечення матеріальної допомоги на оздоровлення згідно Довідки Управління Служби безпеки України в Луганській області від 19.08.2016 року №63/23/10262.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення згідно Довідки Управління Служби безпеки України в Луганській області від 19.08.2016 року № 63/23/10262 за період з 08.05.2016 року.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії за період з 01.07.2014 року по 07.05.2016 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 27.04.2017 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1