Справа № 462/3575/16-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.

розглянувши матеріали касаційної скарги Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 р. у справі № 462/3575/16-а за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, третя особа - в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Гарасюк Богдан Степанович про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Гарасюк Б.С. від 16.06.2016р. №07-вих-553/15 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 р. скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою позов задоволено. Скасовано постанову в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові Гарасюк Б.С. за №07-вих-553/15 від 16 червня 2016 року.

У касаційній скарзі заявник ставить питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 /5/20 часток/, ОСОБА_3 /11/20 частки/ та ОСОБА_4 /4/20 частки. Разом з тим, вказаним співвласникам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування вказаного житлового будинку.

У 2015 році один із співвласників житлового будинку ОСОБА_3, розпочав добудову до вказаного житлового будинку і, зокрема, залив фундамент із сторони використовуваних ним приміщень: кімнати 1-7 та ванної кімнати 1-10. При цьому, він не отримував письмової згоди на проведення вказаної добудову ні від ОСОБА_1 ні від ОСОБА_4

При виявленні Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Львова самочинної добудови ОСОБА_1 та інший співвласник давали пояснення, що не вчиняли самочинної добудови до будинку, аналогічні пояснення є в протоколі про адміністративне правопорушення. Проте, відповідач склав постанови про накладення адміністративного стягнення виключно на ОСОБА_1 і ОСОБА_4, при цьому, протокол та постанова стосовно іншого співвласника не складались через те, що він не з'явився до інспекції для дачі пояснень.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що в судовому засіданні представник відповідача не довів того факту, що саме ОСОБА_1 здійснила самочинну добудову, а не інші співвласники чи співвласник, єдиним мотивом його заперечень на позовну заяву було те, що ОСОБА_1 є співвласником вказаної земельної ділянки, отже несе відповідальність за проведення самочинної добудови.

Апеляційний суд звернув увагу на те, що між співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 проведено фактичний реальний розподіл житлових та нежитлових приміщень, добудова здійснена саме з тієї частини будинковолодіння, якою користується і яка фактично належить іншому співвласнику - ОСОБА_3, тобто, підстав зводити добудови саме з його сторони, у позивачки не було. Вказаний розподіл житловими приміщеннями проведений ще попередніми співвласниками, які згодом подарували належній їм частки позивачці, ОСОБА_4 і ОСОБА_3

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови посадовою особою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові не було належно досліджено всіх обставин справи, зокрема, не було встановлено суб'єкта правопорушення.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Т. Черпіцька