Справа № 826/25150/15
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 квітня 2017 року К/800/7634/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Борисенко І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016

у справі № 826/25150/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемент Ойл»

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 14.03.2017 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 у справі № 826/25150/15. У касаційній скарзі відповідач просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017 відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу було залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення наявних недоліків протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання суду надання суду документу про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а також заяви із зазначенням поважних причин (із долученням відповідних доказів), якими б підтверджувалась поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017 була направлена на адресу скаржника та отримана ним 17.03.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

В межах строку, наданого для виправлення недоліків касаційної скарги, та на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017 відповідачем подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та заява, в якій повторно ставиться питання про звільнення податкового органу від сплати судового збору із посиланням на загальні норми, які регулюють правовідносини щодо сплати судового збору, розстрочення, відстрочення, зменшення розміру судового збору чи звільнення від його сплати та на те, що на даний час Управління казначейства не проводить платежі за платіжними дорученнями ДПІ за всіма кодами програмної класифікації видатків та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви податкового органу та повторно зазначає таке.

Положеннями ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (наприклад, довідку про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів з довідкою контролюючого органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Отже, заява відповідача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає як безпідставна.

Таким чином, вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017 відповідачем не виконано, а саме - у встановлений судом строк скаржником не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Виходячи з викладеного та в зв'язку із невиконанням вимог ухвали від 15.03.2017, суддя-доповідач приходить до висновку про наявність підстав для повернення названої касаційної скарги.

Керуючись ст. 108, ст. ст. 210 - 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві повернути скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити Державній податковій інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, а касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

4. Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис

Вищого адміністративного

суду України І.В. Борисенко