Справа № 333/1675/17
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1675/17
Провадження № 2-а/333/109/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії, а саме перерахування пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Починаючи з 27.02.2007 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХII, нарахування якої з 01.03.2013 року було припинено у звязку з працевлаштуванням на посаду вчителя англійської мови Запорізького навчально-виховного комплексу № 7.

25.08.2016 року позивач звернулася до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя з заявою про поновлення та переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. Відповідачем було призначено пенсію за віком, але при цьому при призначені пенсії врахований заробіток за період страхового стажу, зазначеного у ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати, який був врахований під час призначення попередньої пенсії за вислугу років.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки позивач досягла пенсійного віку та набула права на призначення пенсії за віком, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати у галузях економіки України за 2007 рік, посилаючись на ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Позивач вважає, що в даному випадку відбувається перехід з пенсії за вислугою років, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами, а тому при призначенні позивачу пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для її розрахунку має застосовуватись саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідача № 222/Л-9 від 04.10.2016 року, позивачу було надано роз'яснення, відповідно до якого зазначено, що при переході з пенсії за вислугою років на пенсію за віком на підставі наданої позивачем заяви 25.08.2016 року, для розрахунку пенсії був застосований показник середньої заробітної плати за 2007 рік і що пенсія розрахована відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, а тому вимушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд зобовязати відповідача перерахувати і виплачувати позивачу призначену пенсію за віком починаючи з 25.08.2016 року, з застосуванням показника середньої зарплати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням виплачених сум пенсії.

27.04.2017 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог позивача відповідно до яких Шевченківське обєднане УПФУ м. Запоріжжя через представника просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Починаючи з 27.02.2007 року позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти, а тому законні підстави для повторного призначення пенсії за віком у відповідача відсутні.

При переведенні з одного виду пенсії на інший враховується заробітна плата за період страхового стажу, зазначеного в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Відповідач зазначає, що пенсії за вислугу років призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку і наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». З огляду на викладене, відповідач вважає, що з його боку відсутні неправомірні дії.

В судових засіданнях позивач, представники відповідача підтримали доводи, викладені в позові та запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, давши аналіз та оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 з 27.02.2007 року перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному УПФУ м. Запоріжжя та отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

25.08.2016 року, після досягнення пенсійного віку, позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення з пенсії за вислугою років та призначення пенсії за віком, згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивача було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та листом за вихідним номером 222/Л-9 від 04.10.2016 року повідомлено про те, що при призначенні пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік.

Позивач вважає застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік при призначенні пенсії за віком неправомірним.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп=Зс х (Ск:К), де:

- Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

- Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 цього Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку пенсії за віком позивачу був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Однак, даний розрахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач звернулась до нього із заявою про призначення їй іншої пенсії за іншим Законом. А тому дії відповідача з посиланням на ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим, оскільки даним положенням регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року по справі №21-612а14 та від 09.06.2015 року по справі №21-550а15.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, позивачу було призначено пенсію за вислугу років, виплата якоЇ була припинена та не поновлювалась відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вона звернулась вперше.

Крім того, після виходу на пенсію за вислугу років, позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати і виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) призначену пенсію за віком, починаючи з 25.08.2016 року, з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії (з 2014 по 2016 роки), з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик