Справа № 2а-1872/11/2170
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ К/800/13116/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (ОДПІ)

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2011

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013

у справі № 2а-1872/11/2170 Херсонського окружного адміністративного суду

за позовом Дочірнього підприємства «Вендель Україна»

до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Білозерському районі від 25.03.2011 № /0.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у податковому обліку позивача за грудень 2012 року сум бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 231904,00 грн., згідно з податковим повідомленням-рішенням від 25.03.2011 № /0, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки № 63/23-020/23702294 від 18.03.2011. Згідно з цими висновками позивачем порушені норми підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР): завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2009 року у сумі 231904,00 грн. у зв'язку з не підтвердженням сплати ПДВ постачальниками товару (насіння соняшника) по всьому ланцюзі поставки, зокрема постачальником у 2-у ланцюзі поставки - ПП «Гідеон-Агро» (визнано банкрутом).

Відповідно до пункту 1.8 ст.1 Закону № 168/97-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011 року) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст.7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду (підпункт 7.7.2 цього пункту).

Платник податку, згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту, може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум бюджетного відшкодування, задекларованих у зв`язку із включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними ПП «Югагроресурс», ТОВ «Адель Експо», ПП «Л.А. Агро-Факт», ДПІ посилається на не підтвердження сплати сум ПДВ постачальниками останнього по у другому ланцюгу поставки ПП «Гідеон-Агро» через обставину визнання його банкрутом, що унеможливлює здійснення перевірки щодо дотримання ними податкової дисципліни при здійсненні податкового обліку щодо господарських операцій з ПП «Югагроресурс», ТОВ «Адель Експо», ПП «Л.А. Агро-Факт». При цьому, реальність господарських операцій позивача із ПП «Югагроресурс», ТОВ «Адель Експо», ПП «Л.А. Агро-Факт», як і сплата позивачем сум ПДВ у ціні поставленого цим постачальником товару (насіння соняшнику), контролюючим органом у судовому процесі не оспорюється.

Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що вищенаведені норми Закону № 168/97-ВР не ставлять у залежність право платника податку на отримання бюджетного відшкодування від фактичної сплати сум ПДВ до бюджету іншими платниками податку - постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність поставок у судовому процесі не спростована. Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді повернення надмірно сплаченої суми ПДВ з бюджету за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені. Будь-яких доводів з приводу того, що позивач був обізнаний зі станом виконання податкових зобов'язань постачальниками по ланцюгу поставок, ДПІ не наводить. Відповідно до вимог частини 2 ст. 71 КАС України на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, покладено процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності податкового повідомлення-рішення, яке позивач оскаржує.

Вказаний висновок судів був зроблений із врахуванням встановлених у судовому процесі обставин реальності господарських операцій із поставки позивачу від ПП «Югагроресурс», ТОВ «Адель Експо», ПП «Л.А. Агро-Факт» ПП «Югагроресурс», ТОВ «Адель Експо», ПП «Л.А. Агро-Факт». Реальність господарських операцій з поставки між позивачем і цими постачальникаи підтверджується приєднаними до справи належно завіреними копіями податкових накладних, накладних, товарно-транспортних накладних, актів приймання - передачі товару на зерновий склад, приєднаних до справи. Оцінка цих доказів судами першої та апеляційної інстанцій відповідає нормам ст. 86 КАС України.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення; постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А. Усенко
Судді: ПідписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко