Справа № 802/581/17-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

20 квітня 2017 р. Справа № 802/581/17-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду у справі

за позовом: ОСОБА_2

до: Староміського відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області; третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 філія державного підприємства "Національні інформаційні системи"

про: визнання дій протиправними, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Староміського відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 філія державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання дій протиправними, скасування постанови. Одночасно з позовними вимогами позивач заявив клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду. В обґрунтування клопотання позивач зазначає, що в період з 16.02.2017 по 24.02.2017 та в період з 27.02.2017 по 06.04.2017 він хворів та отримував лікування, що підтверджується відповідними довідками сімейного лікаря ЦПМСД № 5 м. Вінниці, та у звязку з цим не мав реальної можливості звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

За вказаних обставин позивач просить поновити процесуальний строк звернення до суду з посиланням на норми статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В судовому засіданні позивач підтримав своє клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду та просив його задовольнити з підстав та мотивів, викладених у його клопотанні.

Відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Визначаючись щодо заявленого клопотання та вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Предметом даного адміністративного позову є оскарження дій та рішення Староміського відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби визначені положеннями ст.181 КАС України.

Так, ч. 2 вказаної статті, зокрема, встановлено, що позовну заяву в наведеній категорії справ може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

Відповідно до позовних вимог позивач оскаржує дії відповідача щодо не надсилання йому постанови про арешт майна від 20.01.2017 № 53009097 та просить скасувати останню як таку, що прийнята з порушенням закону.

При цьому позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізнався 18.02.2017, отримавши лист з ОСОБА_1 філії ДП "Національні інформаційні системи" з витягом про реєстрацію обтяжень рухомого майна № 51287616, що підтверджується долученим до матеріалів справи конвертом (сканкопія). З указаного витягу ОСОБА_2 стало відомо, що на все його майно накладено арешт відповідно до постанови головного державного виконавця Староміського відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 від 20.01.2017 № 53009097.

Таким чином, враховуючи, що про порушення своїх прав позивач дізнався 18.02.2017, право позивача на звернення до суду у спірних правовідносинах відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 КАС України мало бути реалізовано у десятиденний строк, в той час як позивач надіслав позовну заяву засобами електронного звязку 12.04.2017 (вх. № 8956/17 від 13.04.2017) з пропуском строку звернення до суду.

Щодо посилань позивача на статтю 102 КАС України, то суд зазначає таке.

Нормами ст. 102 КАС України визначено питання поновлення процесуальних строків.

Так, згідно ч. 1 вказаної статті, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Разом із тим, відповідно до ч. 4 ст. 102 КС України правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Таким чином, зазначену статтю не можна за аналогією застосовувати до строків звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, оскільки наслідки пропущення таких строків визначено статтею 100 КАС України.

Поряд із цим суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 100 КАС України навіть у випадку пропуску позивачем строку звернення до суду, процесуальний Закон не передбачає його поновлення, а лише за наявності для цього підстав, причини пропуску строку можуть бути визнані судом поважними. Так, згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позивачем клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим адміністративним позовом поважними, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, тобто пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

За твердженням позивача вчасно звернутися до суду йому заважала та обставинами, що в період з 16.02.2017 по 24.02.2017 та в період з 27.02.2017 по 06.04.2017 він хворів та отримував лікування. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду довідки комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" від 24.02.2017 та від 06.04.2017 за підписами сімейних лікарів.

Надаючи правовому оцінку наведеним обставинам, суд зазначає, що зі змісту довідок не має змоги встановити наявність обставин, які протягом значного проміжку часу (з 16.02.2017 по 24.02.2017 та з 27.02.2017 по 06.04.2017) перешкоджали позивачу звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Так, у довідках вказано, що ОСОБА_2 з 16.02.2017 та з 27.02.2017 отримував амбулаторне лікування, проте відсутні відомості щодо режиму лікування захворювання, спричинених ним перешкод для пересування, необхідності перебувати постійно у лікувальному закладі, неможливості покидати житло тощо. При цьому, за визначенням, амбулаторне лікування передбачає таку організацію медичної допомоги хворим, яке проводиться вдома чи при відвідуванні особисто хворими лікувального закладу (на відміну від стаціонарного лікування, яке здійснюється із поміщенням пацієнта до лікарні).

Аналізуючи викладене, суд приходить висновку, що факт перебування позивача на амбулаторному лікуванні не є безумовною обставиною, яка позбавляє позивача можливості звернутися до суду у встановлений ст. 181 КАС України строк.

Крім того, з інформації, наявної в системі "Діловодство автоматизованого суду" встановлено, що 16.02.2017 по 24.02.2017 та в період з 27.02.2017 по 06.04.2017 позивач звертався до Вінницького окружного адміністративного суду з заявами про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 4809/17 від 20.02.2017 у справі № 802/232/17-а; вх. № 6089/17 від 07.03.2017 у справі № 802/2440/16-а; вх. № 7380/17 від 23.03.2017 у справі № 802/2440/16-а; вх. № 7557/17 від 24.03.2017 у справі № 802/911/16-а; вх. № 8025/17 від 31.03.2017 у справі № 802/2440/16-а); видачу виконавчого листа (вх. № 4873/17 від 21.02.2017 у справі № 802/2439/16-а; вх. № 6783/17 від 17.03.2017 у справі № 802/317/17-а); видачу копії рішення (вх. № 4872/17 від 21.02.2017 у справі № 802/2439/16-а; вх. № 5489/17 від 28.02.2017 у справі № 802/177/17-а; вх. № 5472/17 від 28.02.2017 у справі № 802/2439/16-а; вх. № 5600/17 від 01.03.2017 у справі № 802/232/17-а; вх. № 5585/17 від 01.03.2017 у справі № 802/318/17-а; вх. № 6101/17 від 07.03.2017 у справі № 802/2440/16-а; вх. № 6230/17 від 09.03.2017 у справі № 802/317/17-а; вх. № 6755/17 від 16.03.2017 у справі № 802/317/17-а; вх. № 6595/17 від 14.03.2017 у справі № 802/310/17-а; вх. № 6596/17 від 14.03.2017 у справі № 802/318/17-а; вх. № 6755/17 від 16.03.2017 у справі № 802/317/17-а; вх. № 6989/17 від 20.03.2017 у справі № 802/318/17-а); подавав позовні заяви (вх. № 4588/17 від 17.02.2017 (справа № 802/310/17-а); вх. № 5340/17 від 27.02.2017 (справа № 802/348/17-а); вх. № 4662/17 від 20.02.2017 (справа № 802/318/17-а); вх. № 6996/17 від 20.03.2017 (справа № 802/453/17-а), апеляційну скаргу (вх. № 6337/17 від 13.03.2017 у справі № 802/177/17-а), тощо.

Також у вказаний проміжок часу позивач приймав участь у розгляді ОСОБА_1 окружним адміністративним судом адміністративних справ, у розгляді ОСОБА_1 апеляційним адміністративним судом апеляційних скарг, за результатами яких прийняті відповідні рішення (ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2017 у справі № 802/317/17-а, від 30.03.2017 у справі № 802/2440/17-а, постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 21.02.2017 у справі № 802/177/17-а, від 01.03.2017 у справі № 802/232/17-а, від 09.03.2017 у справі № 802/317/17-а, від 14.03.2017 у справах № 802/318/17-а та № 802/310/17-а; ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 у справі № 802/148/17-а, від 05.04.2017 у справі № 802/2439/16-а).

Наведені вище обставини свідчать про те, що позивач мав фізичну можливість для звернення до суду із відповідним позовом у межах встановлених законом строків.

Таким чином, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини 3 статті 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Суд вважає, що десятиденний строк на звернення до адміністративного суду позивач пропустив без поважних причин, оскільки доводи позивача викладені в позовній заяві та в усних поясненнях позивача у судовому засіданні, не свідчать про наявність об'єктивних обставин неможливості звернутися позивачу за захистом своїх прав до суду в межах визначеного строку.

За приписами пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Окремо необхідно зазначити, що за змістом частини 2 статті 100 КАС України залишення позовної заяви без розгляду допускається в тому числі й на стадії судового розгляду справи.

Оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом з пропущенням встановленого частиною 2 статті 181 КАС України десятиденного строку, а суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення поважними, позовну заяву необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 6, 99, 100, 155, 162, 181, 186, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Староміського відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області; третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 філія державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання дій протиправними, скасування постанови залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович