Справа № 807/2267/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2017 рокум. Ужгород№ 807/2267/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Гаврилка С.Є., суддів: Рейті С.І. та Шешені О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.,

за участі сторін:

позивача не зявився;

представника позивача не зявився;

представника відповідача 1 Національної поліції України ОСОБА_1,

представника відповідача 2 Центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України не зявився;

представника відповідача 3 Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України та Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 26 квітня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 28 квітня 2017 року.

21 грудня 2016 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_2 (далі - позивач) до Національної поліції України (далі по тексту відповідач 1), центральної атестаційної комісії № 1 апарат Національної поліції (далі по тексту відповідач 2) та департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі по тексту відповідач 3), якою просив суд: "1. Відкрити провадження за даною позовною заявою; 2. Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації майора поліції, старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; 3. Визнати незаконним і скасувати рішення (висновки) атестаційної комісії Національної поліції під головуванням ОСОБА_3 про невідповідність ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 займаній посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей та звільнення з такої через службову невідповідність; 4. Забезпечити даний адміністративний позов до моменту прийняття рішення по суті позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення (висновку) атестаційної комісії Національної поліції під головуванням ОСОБА_3 про невідповідність ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 займаній посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей та звільнення з такої через службову невідповідність та заборонити використання оскаржуваного рішення (висновку), в тому числі, як підставу для звільнення ОСОБА_2" (а.с.а.с. 9-16).

30 січня 2017 року, позивачем подано до канцелярії Закарпатського окружного адміністративного суду заяву про зміну позовних вимог в порядку статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.а.с. 103, 104). Відповідно до вищевказаної заяви, у звязку з тим, що 17 січня 2017 року позивач отримав Наказ про звільнення його з посади на підставі висновку атестаційної комісії, останній збільшив позовні вимоги та просив суд викласти прохальну частини позовної заяви у наступній редакції: « 1. Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації майора поліції, старшого уповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; 2. Визнати незаконними і скасувати рішення (висновки) атестаційної комісії Національної поліції України під головуванням ОСОБА_3в. про невідповідність ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 займаній посаді старшого уповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей та звільнення з такої через службову невідповідність; 3. Визнати протиправним та скасувати Наказ Національної поліції України від 13.01.2017 за № 5 о/с щодо звільнення позивача за підпунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію»; 4. Поновити позивача з 13.01.2017 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організаційно-аналітичної роботи управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України; 5. Виплатити грошове утримання за час вимушеного прогулу; 6. Судові витрати покласти на відповідача Національну поліцію України.»

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України та Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у частині позовної вимоги щодо: "Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації майора поліції, старшого уповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, івано-Франківської та Закарпатської областей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2; Визнати незаконним і скасування рішення (висновку) атестаційної комісії Національної поліції під головуванням ОСОБА_3 про невідповідність ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 займаній посаді старшого уповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей та звільнення з такої через службову невідповідність" залишити без розгляду.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач з квітня 2003 року перебував на службі в різних підрозділах Управління (Головному управлінні) Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області. Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 07 листопада 2015 року, його призначено на службу в поліції на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, з присвоєнням спеціального звання майора поліції. Позивач пройшов етапи тестування, визначені Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою Наказом МВС України від 17 листопада 2015 року за № 1465. За наслідками проведеного тестування позивач набрав 38 бал, з яких 24 балів за результатами тестування на загальні здібності, 14 балів тестування на знання законодавчої бази. 08 вересня 2016 року Атестаційною комісією з позивачем проведено співбесіду та прийнято рішення про неможливість його подальшого проходження служби в Національній поліції України через службову невідповідність. 13 січня 2017 року позивача відповідно до наказу № 5 о/с було звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність). Даний наказ був виданий на підставі висновку атестаційної комісії від 17 серпня 2016 року. Позивач вказує, що відповідно до статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. При цьому такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби. Метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у звязку зі службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей. З урахуванням вищезазначеного вважає, що будь-яких правових (законних) підстав для проведення його атестації, визначених статтею 57 частини 2 Закону України "Про Національну поліцію", не було, а відтак відповідне звільнення є протиправне.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, однак в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд даної адміністративної справи у відсутності позивач та його представника за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник Національної поліції України ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у повному обсязі з мотивів наведених у письмових заперечення та просив суд відмовити позивачеві в задоволені адміністративного позову повністю. Заперечуючи проти позову, представник Національної поліції України, зокрема, зазначив, що позивачем пропущено встановлений статтею 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду, у частині вимог позивача щодо: "Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації майора поліції, старшого уповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, івано-Франківської та Закарпатської областей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2; Визнати незаконним і скасування рішення (висновку) атестаційної комісії Національної поліції під головуванням ОСОБА_3 про невідповідність ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 займаній посаді старшого уповноваженого з особливо важливих справ департаменту протидії наркозлочинності першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей та звільнення з такої через службову невідповідність". У звязку із цим представник відповідача 1 просив Закарпатський окружний адміністративний суд залишити позовну заяву у цій частині без розгляду.

Представник Центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України у судове засідання не зявився, хоча судом вжито всіх заходів для належного повідомлення останнього про дату, час та місце судового розгляду. В матеріалах справи наявні повернення поштової кореспонденції, які були скеровані на адресу відповідача 2, однак повернулися на адресу суду із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Представник Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України у судове засідання не зявився, хоча судом вжито всіх заходів для належного повідомлення останнього про дату, час та місце судового розгляду. В матеріалах даної справи містилося клопотання останнього про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с.а.с. 57, 58), однак ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року було відмолено у задоволенні такого клопотання. Також, суд зазначає, що відповідач 3 подав письмові заперечення проти даного адміністративного позову, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.а.с. 59-63).

Розгляд даної адміністративної справи неодноразово відкладався з існуванням на те, обєктивних причин.

Заслухавши пояснення представника Національної поліції України, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2015 року ОСОБА_2 був прийнятий на службу до Національної поліції і призначений на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах першого територіального управління (з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з присвоєнням спеціального звання майора поліції (а.с. 121).

Відповідно до атестаційного листа, 03 серпня 2016 року прямим керівником позивача зроблено висновок про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами тестування позивачем набрано: тестування загальних навичок 24/60, професійне тестування 14/60. За результатами атестування (висновок атестаційної комісії) від 17 серпня 2016 року позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с. 20 (на звороті)).

Відповідно до протоколу ОП № 15.00025415.0043635 від 17 серпня 2016 року атестаційною комісією було прийнято рішення (висновок атестаційної комісії), що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційна комісія зазначила, що такого висновку дійшла виходячи з наступного: низький рівень теоретичних знань та професійних якостей. Неналежні показники службової діяльності. Низькі результати тестування (а.с. 21).

13 січня 2017 року ОСОБА_2 відповідно до наказу № 5 о/с було звільнено зі служби в поліції за статтею 77 частиною 1 пунктом 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) (а.с. 105).

Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 1 частин 1, 2 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 77 частини 1 пункту 5 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Разом з тим, суд констатує, що відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема старший лейтенант міліції старший лейтенант поліції.

З вище викладеного вбачається, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Позивач виявив бажання проходити службу в поліції, у звязку з чим, згідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію", наказом Національної поліції України від 07 листопада 2015 року за № 58 о/с позивач був призначений з 07 листопада 2015 року на службу в поліцію на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, з присвоєнням йому спеціального звання майора поліції (а.с. 121).

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

У відповідності до статті 58 Закону України "Про національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків.

Таким чином, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" шляхом видання наказу про призначення за його згодою він вважається відповідно до статті 58 даного Закону призначеним безстроково.

Відповідно до статті 58 частини 2 Закону України "Про Національну поліцію" строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.

Разом з тим, суд констатує, що норми Закону України "Про Національну поліцію" не передбачають процедури переатестації, та не встановлюють додаткових підстав для атестації.

Таким чином, судом встановлено, що позивач з 07 листопада 2015 року проходить службу в органах Національної поліції України, зокрема у відповідача 3 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого територіального управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, у спеціальному званні старший лейтенант поліції, у відповідності до статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" безстроково (до виходу на пенсію або у відставку) із забезпеченням відповідних гарантій поліцейського, за умови успішного виконання службових обовязків.

Однією з таких гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Зокрема, слід зазначити, що відповідно до статті 57 частини 1 Закону України "Про Національну поліцію" атестація поліцейських є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського.

Так, пунктами 9-12 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" не було передбачено проведення атестації усіх працівників поліції, які перейшли на службу за переводом з лав міліції, як передумову їх прийняття на службу в Національну поліцію чи зайняття ними конкретних посад.

Також, статті 57 частини 1 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено проходження поліцейськими планових атестацій, для підтвердження їх відповідності займаним посадам.

Відтак, з вище викладеного вбачається, що підстав, встановлених Законом України "Про Національну поліцію", для призначення проведення атестації усіх поліцейських апарату управління Національної поліції України та підпорядкованих структурних підрозділів не було.

Щодо наявності або відсутності індивідуальних підстав для проведення атестації позивача, визначених Законом України "Про Національну поліцію", суд зазначає наступне.

За приписами статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри.

Частиною другою вказаної статті визначений вичерпний перелік підстав проведення атестації, а саме:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Так, наказ (витяг) Національної поліції України від 20 листопада 2015 року № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", містить лише мету проведення атестації, яка визначена в статті 57 частині 3 Закону України "Про Національну поліцію", проте не містить підстав для проведення атестації відносно позивача. Однак мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, так як, мета - це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина або достатній привід для її проведення.

Відповідно до даних атестаційного листа, атестація позивача проводилась за відсутності посилання на жодну з підстав проведення атестації поліцейського, які визначені у статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 139).

Разом з тим, з даного атестаційного листа вбачається, що позивач проходить службу в органах поліції з 07 листопада 2015 року та у займаній посаді атестується вперше (а.с. 177).

При цьому, судом встановлено, що позивач не претендував на призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, що встановлено статтею 57 частиною 2 пунктом 1 Закону України "Про Національну поліцію".

Щодо наявності підстав встановлених у статті 57 частини 2 пунктом 2 та пунктом 3 Закону України "Про Національну поліцію" (для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність), відповідачами не було надано жодних належних доказів щодо їх наявності для атестування позивача, тобто наявності відповідних передумов для призначення атестації з цих підстав (неналежне виконання службових обовязків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби).

Разом з тим, суд зазначає, що призначення для проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду є незаконним виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Постановою Верховного Суду України від 05 березня 2012 року, що ухвалене у справі № 21-42а-12 встановлено, що питання, повязані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", Законом України від 2 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі №21-8а15.

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України "Про Національну поліцію" не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України "Про професійний розвиток працівників".

Згідно до статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" визначені категорії працівників, які не підлягають атестації. Так, зокрема, згідно статті 12 частини 1 Закону України "Про професійний розвиток працівників" не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

За таких обставин, у відповідача були відсутні правові підстави для включення позивача до переліку осіб, які повинні пройти атестацію та відповідно неправомірним є проведення його атестування.

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" розроблена Інструкція "Про порядок проведення атестування поліцейських" від 17.11.2015 року №1465 (далі по тексту - Інструкція № 1465), розділом ІV якої визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Таким чином, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями. Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Інструкції № 1465 визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

При цьому за змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобовязані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції. Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Згідно із пунктом 10 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до пункту 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 12, пункту 13 Розділу VІ Інструкції № 1465 апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок. Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм, свідчить про те, що приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх критеріїв, визначених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465.

Згідно із протоколом Центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України № 15.00025415.0043635 від 17 серпня 2016 року членами комісії під час проведення атестації позивача було досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених статтею 5 частиною 5 пунктом 2 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел та поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування за - 6 голоси, проти - 0 голос (а.с. 186).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 22 пунктами 11, 14 Закону України "Про Національну поліцію" визначені повноваження керівника поліції до яких щодо проходження служби відноситься, зокрема, прийняття на службу та звільнення зі служби, призначення та звільнення з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону, прийняття у визначеному порядку рішень про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських (п. 14).

Відтак, статтею 22 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що керівник поліції може звільнити поліцейського з посади, зі служби лише відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". Керівник поліції, як посадова особа органу державної влади повинен приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлені законодавством.

Отже, з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України вбачається, що невідповідність поліцейського займаній посаді має бути доведено йому керівником поліції, тому що саме керівник поліції безпосередньо є ініціатором звільнення поліцейських відповідно до наданих Законом повноважень. При цьому висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника, є підставою для видання наказу, та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, зокрема наявності фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації поліцейський не може виконувати покладених на нього службових обовязків або виконувати інших службових обовязків.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у звязку з відсутністю визначених статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" підстав проведення атестації позивача, прийнятий Департаментом протидії наркозлочинності Національної поліції України наказ від 13 січня 2017 року №5 о/с, згідно якого позивача звільнено з посади на підставі висновку Центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України від 17 серпня 2016 року є протиправним та таким, що необхідно скасувати.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 2411 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обовязків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Щодо дати з якої необхідно поновити позивача, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до оскарженого наказу відповідача позивача було звільнено з роботи 13 січня 2017 року, тобто дата звільнення 13 січня 2017 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак з 14 січня 2017 року у позивача почався вимушений прогул. Таким чином суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 14 січня 2017 року, оскільки позивач вважається таким, що 13 січня 2017 року був на роботі.

За правилами статті 235 частини 2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В матеріалах справи міститься Довідка № 726 від 28 березня 2017 року про доходи позивача.

Відповідно до вказаної довідки відповідачем самостійно визначено, що середньоденний заробіток позивача становить 284,47 грн., середньомісячний 8676,20 грн.. Позивача поновлено на роботі рішенням суду від 26 квітня 2017 року.

Отже, кількість днів вимушеного прогулу, із дня звільнення позивача (13 січня 2017 року) по день поновлення на роботі (26 квітня 2017 року) становить: 102.

Сума заробітної плати, необхідна для відшкодування позивачу за 102 днів вимушеного прогулу становить: (102 днів х 274,47 грн.) = 29015,94 грн..

Відповідно до пункту 2, пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організаційно-аналітичної роботи управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 14 січня 2017 року та виплати заробітної плати за один місяць в сумі 8675,20 грн. підлягає негайному виконанню.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160-163, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Національної поліції України, центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України та департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України за № 5 о/с від 13 січня 2017 року "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організаційно-аналітичної роботи управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей.

Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організаційно-аналітичної роботи управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 14 січня 2017 року.

Стягнути з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 14 січня 2017 по 25 квітня 2017 року у розмірі 29015,94 грн..

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організаційно-аналітичної роботи управління з обслуговування Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей та в частині стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8675,20 грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий С.Є. Гаврилко

Судді С.І. Рейті

ОСОБА_4