Справа № 813/5830/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року м. Київ К/800/34029/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду 10.11.2016 року у справі № 876/8182/15 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просила зобов'язати відповідача за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту (територія ДП «Стрийський лісгосп») біля житлового будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що гр. ОСОБА_4 здійснив будівництво бетонного фундаменту під гараж розміром орієнтовно 7,55 м. без права на виконання будівельних робіт, чим порушив ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 року позивача - Інспекцію державного архітектуро-будівельного контролю у Львівській області змінено на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, оскільки відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 150 від 23 квітня 2014 року «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» первинний позивач - Інспекція державного архітектуро-будівельного контролю у Львівській області ліквідована, а її функції перейшли до Державної архітектурно-будівельною інспекції України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 10.11.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги Державної архітектурно-будівельна інспекції України задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту (територія ДП «Стрийський лісгосп») біля житлового будинку АДРЕСА_1.

На постанову Львівського апеляційного адміністративного суду 10.11.2016 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.03.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 4/2-ф, № 4/2-ф від 03.03.2014 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 самовільно без відповідних документів побудував фундамент гаража. На підставі акта перевірки складено протокол № 4/1-ф про адміністративне правопорушення від 03.03.2014 року.

Крім цього, 03.03.2014 року позивачем видано ОСОБА_4 припис № 4/1-ф про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано зупинити будівельні роботи з будівництва гаражу та привести об'єкт самочинного будівництва у відповідність до вимог містобудівного законодавства, а саме ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також 12.03.2014 року в. о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області винесено постанову № 4/37-ф-пз про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 у розмірі 272 грн. у зв'язку із порушенням ч. 1 ст. 96 КУпАП.

Позивачем 17.06.2014 року проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 4/1-ф від 03.03.2014 року і встановлено, що вимоги припису № 4/1-ф щодо усунення порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2014 року в частині щодо приведення об'єкта самочинного будівництва гаражу біля будинку АДРЕСА_1 відповідно до вимог містобудівного законодавства, а саме ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ОСОБА_4 не виконано.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 вимог припису № 4/1-ф позивач звернувся в суд з даним позовом.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Натомість суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач самовільно без розробленої проектної документації та відповідних дозвільних документів провів будівництво фундаменту гаражу на земельній ділянці, що належить Державному підприємству «Стрийський лісгосп» за відсутності згоди цього підприємства на вилучення земельної ділянки, що порушує права та законні інтереси власника земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що з часу винесення 03.03.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано зупинити будівельні роботи з будівництва гаражу та привести об'єкт самочинного будівництва у відповідність до вимог містобудівного законодавства до повторної позапланової перевірки його вимоги виконані не були, відповідачем не приведений об'єкт будівництва до вимог чинного законодавства. При цьому, Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області вжито усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування на вчинене правопорушення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 41 Закону України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, що здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п. 3, п. 11 Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

У ст. 38 Закону України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено порядок реалізації повноважень органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках виявлення самочинного будівництва. У разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Також за приписами ч. 7 ст. 376 ЦК України, разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Як встановлено судами під час розгляду адміністративної справи позивачем 03.03.2014 року у зв'язку із виявленням порушенням ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил видано відповідачу припис № 4/1-ф про усунення встановлених порушень, а саме привести об'єкт самочинного будівництва (самовільно збудований фундамент гаражу) у відповідність до вимог містобудівного законодавства, а саме ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та набути право на виконання будівельних робіт. Позивачем 17.06.2014 року проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 4/1-ф від 03.03.2014 року і встановлено, що вимоги припису № 4/1-ф відповідачем не виконано.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка, на якій здійснено самовільне будівництво перебуває у володінні Державного підприємства «Стрийський лісгосп», а згоди цього підприємства на вилучення земельної ділянки не надано, що унеможливлює прийняття рішення органами місцевого самоврядування про відведення такої земельної ділянки у користування відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що згідно положень ст. 38 Закону України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Оскільки відповідач не виконав вимоги припису позивача, а самочинно збудований об'єкт порушує права та законні інтереси власника земельної ділянки, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Щодо посилання відповідача у касаційній скарзі про необхідність закриття провадження у справі у зв'язку з ліквідацією Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції, що позивач у справі є державним органом, уповноваженим на виконання функцій держави, а тому ці функції перейшли до іншого суб'єкта, який фактично і є правонаступником у спірних правовідносинах.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду 10.11.2016 року у справі № 876/8182/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: