Справа № 497/3/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 497/3/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Раца В.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області на постанову Болградського районного суду Одеської області від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області, якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до загального стажу роботи позивача періодів його роботи в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області у 1974, 1977, 1978, 1980 роках;

- зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з моменту її призначення, зарахувавши до його загального стажу роботи періоди роботи в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області у 1974 році тривалістю 70 днів, у 1977 році тривалістю 14 днів, у 1978 році тривалістю один повний рік, у 1980 році тривалістю один повний рік.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що згідно архівної довідки від 09.09.2016 року за №1039/05-23, підтвердити стаж роботи за період з 1977-1978 роки трудовий архів Болградської районної ради не може у зв'язку з тим, що по вищевказаному господарству дані не знайдені. Таким чином при призначенні пенсії позивачу страховий стаж обчислено на підставі наданої заявником трудової книжки та архівних довідок,які підтверджують стаж його роботи в колгоспі ім. Леніна (КСП/СВК «Жовтневе») с. Жовтневе Болградського району. При підрахунку страхових стаж становить 32 роки 08 місяців 23 днів.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 15 березня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області щодо неврахування до загального стажу роботи ОСОБА_2 періодів його роботи в колгоспі ім. Леніна в с. Жовтневе Болградського району Одеської області у 1974, 1977, 1978, 1980 роках.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії з моменту її призначення, зарахувавши до його загального стажу роботи періоди роботи в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області у 1974 році - тривалістю 70 днів, у 1977 році - тривалістю 14 днів, у 1978 році - тривалістю один повний рік, у 1980 році - тривалістю один повний рік.

Не погодившись з таким судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області звернулось до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно до вимог ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи позивач почав свою трудову діяльність на посаді помічника комбайнера в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області. У період з 1977 року по 1978 року він працював на посаді водія та оператора репродуктивної ферми в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області. В 1980 році він відпрацював 287 днів на посаді комбайнера в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області.

17.08.2016 року йому було призначено пенсію за віком. Під час призначення пенсії відповідачем обчислено його загальний стаж за трудовою книжкою, необхідний для призначення пенсії, тривалістю 32 роки 1 місяць та 1 день.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що 1974 році позивач працював на посаді помічника комбайнера 70 людина-днів, а ні 24, як то вважає відповідач в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області, у 1977 році він працював на посаді водія в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе, відпрацювавши у цьому році 14 людино-днів, які не враховані в стаж, у 1987 році він працював на посаді оператора репродуктивної ферми у цьому ж колгоспі, відпрацювавши на цій посаді 267 людина - днів, цей стаж також не врахований, у 1980 році він відпрацював 287 людино-днів на посаді комбайнера у цьому ж колгоспі, все це підтверджено трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 ОСОБА_2 заповненої 05.03.1977 року.

Згідно архівної довідки від 09.09.2016 року за №1039/05-23 підтвердити стаж роботи за період з 1977-1978 роки не можливо у зв'язку з тим, що дані не знайдені.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії з моменту її призначення, зарахувавши до його загального стажу роботи періоди роботи в колгоспі ім. Леніна в селі Жовтневе Болградського району Одеської області у 1974 році - тривалістю 70 днів, у 1977 році - тривалістю 14 днів, у 1978 році - тривалістю один повний рік, у 1980 році - тривалістю один повний рік, що знайшло своє підтвердження трудовою книжкою позивача, в зв'язку з чим вважав за необхідне задовольнити позов в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно норми ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також містить норму, що саме трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи, а згідно з пунктом 3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що позивач з 01.09.1974 року працював помічником комбайнера в колгоспі ім. Леніна, кількість пророблених трудоднів складає 70 днів в 1977 році позивач працював водієм, кількість трудоднів складає 14 днів, 1978 році оператором репродуктивної ферми, кількість трудоднів - 267 днів, та у 1980 році кількість трудоднів склала 287 днів (а.с. 6-7).

Відповідно до архівної довідки від 15.08.2016р. за № 895/05-23 позивач дійсно працював в колгоспі ім. Леніна в період з 1974, 1979-1982 роки. (а.с. 25).

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та архівної довідки, наявних в матеріалах справи, що підтверджують стаж роботи позивача у вищезазначені період свідчать про те, що ОСОБА_2 дійсно працював в колгоспі ім. Леніна, виконував відповідний обсяг роботи та отримував заробітну плату.

Щодо стажу роботи за період з 1977 - 1978 року судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили зазначений період роботи.

Згідно до вимог ч.1, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Територіальні органи Пенсійного фонду обчислюють страховий стаж відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У період роботи позивача обчислення страхового стажу здійснювалось на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на момент роботи позивача) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,- за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України

Так, відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача щодо відмови до зарахування стажу роботи.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що посилання відповідача на підстави неврахування при призначенні пенсії позивачу трудового стажу є необґрунтованим, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та нормами чинного законодавства України.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Болградського районного суду Одеської області від 15 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян