Справа № 820/3756/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 р.Справа № 820/3756/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про визнання протиправною бездіяльності, визнання незаконним припинення чинності дії контракту, -

В с т а н о в и л а:
12 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким з урахуванням заяви про уточнення адміністративного позову від 16 грудня 2016 року (а.с. 128-130), просить визнати протиправною бездіяльність керівника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба щодо не направлення його на військову лікарську комісію (далі по тексту ВЛК) у зв`язку з погіршенням здоров`я та фактично зобов`язати відповідача змінити формулювання підстави припинення чинності дії контракту про проходження ним військової служби (навчання) у Збройних Силах України та відрахування його зі складу курсантів Університету з «... через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу...» та «... через систематичне невиконання умов контракту командуванням ...».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що причина його відрахування з 4 курсу (набору 2011 року) факультету автоматизованих систем управління та наземного забезпечення польотів авіації Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, що зазначена в наказі відповідача від 21 січня 2015 року за № 13 не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службову». Також позивач зазначає, що керівник вищого навчального закладу належним чином не забезпечував необхідні для навчання умови, оскільки необхідного фінансового та матеріального забезпечення його як курсанта не відбувалося.

Одночасно позивач зазначає про поважність причин пропуску ним строку звернення до адміністративного суду, установлених положеннями ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України). При цьому позивач посилається на те, що з зазначеним вище наказом відповідача він не був ознайомлений, а про визначені в цьому наказі підстави свого відрахування з вищого військового навчального закладу (далі по тексту ВВНЗ) він дізнався в лютому 2016 року, отримавши позовну заяву Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про стягнення з нього витрат, пов`язаних з утриманням в ВВНЗ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано висновком про відсутність фактів порушень прав, свобод та інтересів позивача.

Також, судом зазначено про критичне ставлення до пояснень позивача стосовно того, що його не направлення відповідачем до ВЛК є фактом невиконанням умов контракту про проходження військової служби (навчання), оскільки позивач подав рапорт від 13 січня 2015 року про направлення його для проходження ВЛК після того як подав рапорт від 03 січня 2015 року про відрахування з університету та після проведення університетом відповідних заходів щодо його відрахування, наслідком чого стало розірвання контракту за вимогою позивача.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначив, що висновки суду ґрунтуються на поясненнях відповідача і обставини, які суд вважав доведеними спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Вказує, що судом не надано оцінки наданих позивачем доказам на обґрунтування позову, не зазначені підстави відхилення судом таких доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення згідно з п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню, а адміністративний позов ОСОБА_1 залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Статтею 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено порядок підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах офіцерського складу.

Так, зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

З громадянами України курсантами вищого військового навчального закладу (яким виповнилося 18 років), військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання).

Курсанти в разі дострокового розірвання контракту відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Курсанти чоловічої статі, відраховані з вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (за винятком випадків, передбачених пунктами «б», «г», «д» чи «з» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»), направляються у військові частини для подальшого проходження військової служби, якщо вони не вислужили встановленого строку строкової військової служби.

При цьому у строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість:

- строкової військової служби до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів;

- військової служби за контрактом до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів;

- військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом за один місяць строкової військової служби.

- курсанти чоловічої статі, відраховані з вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів відповідно до пунктів «б», «г», «д» чи «з» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» направляються у районні (міські) військові комісаріати за місцем проживання для взяття на військовий облік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 затверджено «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», на виконання якої 16 липня 2007 року прийнято «Порядок розрахунку витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» (далі Порядок), затвердженого спільним наказом Міністра оборони України, Міністра фінансів України, Міністра внутрішніх справ України. Міністра транспорту та зв`язку України та ін. № 419/831/240/605/537/219/534 (далі Наказ).

Згідно п. 5 зазначеної Постанови витрати на навчання відшкодовуються в повному обсязі курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк.

Пунктом 6 Постанови передбачено, що витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців за відповідною військовою спеціальністю.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» строк військової служби в календарному обчисленні становить для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях до 18 місяців.

Судом установлено, що наказом т.в.о. начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба від 01 серпня 2011 року № 158 позивач ОСОБА_1 з 01 серпня 2011 року зарахований до списків змінного складу університету та усіх видів забезпечення, а також на продовольче забезпечення за курсантською нормою і йому присвоєно військове звання «солдат» (а.с. 8).

25 червня 2012 року між відповідачем та солдатом ОСОБА_1 укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу.

Пунктом 2 цього Контракту, зокрема, установлено, що керівник вищого військового навчального закладу прийняв на себе зобов`язання щодо додержання особистих прав і свобод курсанта ОСОБА_1 , установлених законодавством та порядком проходження військової служби (навчання) (а.с. 89).

Наказом відповідача від 21 січня 2015 року № 13 (з урахуванням змін, внесених наказом від 13 грудня 2016 року № 313) позивач - солдат ОСОБА_1 курсант з 4 курсу (набору 2011 року) факультету автоматизованих систем управління та наземного забезпечення польотів авіації Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, відповідно до п. 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490, відрахований від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту та відповідно до п. 36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» припинена чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу з 22 січня 2015 року.

З 22 січня 2015 року позивач виключений зі списків змінного складу університету, всіх видів забезпечення та направлений для постановки на військовий облік до Чугуївського ОВК Харківської області (а.с. 88, 134).

Колегія суддів зазначає, що ч. 4 ст. 2 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки (вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, у період часу з 01 серпня 2011 року по 22 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 проходив військову службу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за N 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України;

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за

фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (п. 1.2 розділу I Положення).

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Підпунктом 2.12.2 п. 2.12 глави 2 розділу І Положення установлено, що перелік військових частин видів Збройних Сил України та родів військ, ВВНЗ, в яких створюються позаштатні тимчасово діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та їх заступників на наступний календарний рік затверджує голова ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів. У місті Києві Перелік на затвердження подає відділ комплектування ЦВЛК.

На підставі затвердженого Переліку начальник ВВНЗ, командир військової частини своїми наказами призначають позаштатні тимчасово діючі ВЛК (ЛЛК), персональний склад і визначають порядок їх роботи (п.п. 2.12.3 п. 2.12 глави 2 розділу І Положення).

Таким чином, щоб реалізувати своє законне право на проходження Військово-лікарської експертизи через загострення захворювання, що трапилось з військовослужбовцем під час військової служби, необхідним є огляд військовослужбовця Військово-лікарською комісією (ВЛК).

Направлення на медичний огляд військовослужбовців, що проходять військову службу (строкову, по мобілізації, за контрактом), проводиться, зокрема, прямими начальниками.

Форма направлення на військово-лікарську комісію установлена додатком 14 Положення про військово-лікарську експертизу.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Як убачається з рапорту позивача ОСОБА_1 від 13 січня 2015 року (а.с. 11), останній просив керівництво ВВНЗ направити його на ВЛК для визначення його придатності до військової служби у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Судом установлено, що рапорт від 13 січня 2015 року позивачем не відкликався до часу свого звільнення, що відбулось 21 січня 2015 року, а відповідачем цей рапорт реалізований не був, оскільки направлення на військово-лікарську комісію позивачу не видавалося.

Судом також установлено, що підставою для формулювання причин припинення чинності дії контракту, що був укладений 25 червня 2012 року між Харківським університетом Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба та позивачем, послугував рапорт останнього, яким позивач просив відрахувати його з ВВНЗ у зв`язку з відмовою від проходження військової служби на посаді офіцерського складу після закінчення навчального закладу. Рішення про відрахування позивача прийнято керівником ВВНЗ 21 січня 2015 року (а.с. 80).

При цьому, 22 січня 2015 року, тобто після факту звільнення з військової служби, позивач ОСОБА_1 ознайомлений відповідачем із загальним розрахунком № 350/176/100-81-113 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних зі своїм утриманням під час навчання у ВВНЗ (а.с. 81).

Аналізуючи вищезазначене в його сукупності, колегія суддів, не погоджується з висновком суду про відсутність факту порушення Харківським університетом Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба прав позивача з огляду на те, що після подання рапорту з проханням направити його на ВЛК позивач подав рапорт з проханням відрахувати його з ВВНЗ, оскільки колегія суддів вважає, що такий рапорт позивача не звільняє відповідача від обов`язку направлення військовослужбовця на ВЛК, так як висновки військово-лікарської комісії могли б вплинути на підстави відрахування курсанта ОСОБА_1 , тобто на підстави припинення ним військової служби.

Також, колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести та обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 70 КАС України установлено, що належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

За приписами ст.ст. 73, 74, 75 КАС України особи, які беруть участь у справі та обґрунтовано вважають, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим, мають право просити суд забезпечити ці докази (ч. 1 ст. 73). Суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження (ч. 1 ст. 74). У заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити. До заяви про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору (ч. 1 ст. 75).

Колегія суддів вважає, що, розглянувши та вирішивши 16 серпня 2016 року клопотання представника позивача про витребування доказів, судом першої інстанції не з`ясовані обставини, визначені ч. 1 ст. 75 КАС України, а також не з`ясовано питання відношення витребуваних доказів до предмету доказування.

При цьому, колегія суддів зауважує, що витребувані докази, зокрема, - довідка № 2/1 від 21 січня 2015 року, складена начальником відділу особового складу заступником начальника штабу Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба ОСОБА_2 для відпрацювання розрахунку розміру коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 ; - первинні документи, які підтверджують суму витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , на грошове забезпечення в розмірі 9.124,33 грн.; - первинні документи, які підтверджують суму витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , на продовольче забезпечення в розмірі 29.933,96 грн.; - первинні документи, які підтверджують суму витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 на речове забезпечення в розмірі 5.478,24 грн.; - первинні документи, які підтверджують суму витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 на медичне забезпечення в розмірі 9.400,52 грн., стосуються предмету спору по справі № 636/101/16-ц (а.с. 210).Зворотного суду апеляційної інстанції позивач та його представник не довели.

Колегія суддів зазначає, що належних доказів в обґрунтування доводів позовних вимог щодо систематичного характеру порушення відповідачем умов, укладеного 25 червня 2012 року Контракту, судам першої та апеляційної інстанцій позивач та його представник не надали. Пояснення з цього приводу самого позивача ОСОБА_1 , надані суду 01 грудня 2016 року, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач є особою зацікавленою в результаті судового розгляду справи.

Згідно положень ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1 ст. 99).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 3 ст. 99 КАС України).

За правилами ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч. 1 ст. 100).

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч. 2 ст. 100 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приходячи до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року з прийняттям нового судового рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для визнання поважними, наведених позивачем ОСОБА_1 причин пропущення ним строку звернення до адміністративного суду.

Так, судам позивач, його представник не надали доказів, які б безспірно посвідчували об`єктивність причин, що позбавили позивача можливості звернутися до адміністративного суду з січня 2015 року до 12 липня 2016 року. При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачу ОСОБА_1 з 2015 року було достеменно відомо про те, що на ВЛК згідно свого рапорту відповідачем він направлений не був.

Зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині з прийняттям нового судового рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 11, 94, 99, 100, 195, 196, 198 п.4 ч.1, 202 ч. 1 п.п.1, 4, 205 ч. 1 п. 4, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про визнання протиправною бездіяльності, визнання незаконним припинення чинності дії контракту залишити без розгляду.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.
Судді Бенедик А.П. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28 квітня 2017 року.