Справа № 822/1/15
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача, представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в якому просив стягнути з відповідача на його користь за період з 31 січня 2009 року по 31 січня 2015 року 517002,12 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року по даній справі вирішено в задоволенні позову ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області про стягнення коштів, - відмовити.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 року вирішено апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року, - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 року вирішено касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 року, скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року суд прийшов до висновку, що провадження у справі №822/1/15 необхідно закрити, оскільки у справі №822/1/15 та №822/2385/15 існує аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, і є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого спору і між тими самими сторонами по справі № 822/2385/15.

Зазначена вище ухвала суду від 21.12.2015 року залишена без змін згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 року скасовано, а справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 05.01.1993 року по 30.01.2009 року працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області. Зазначає, що наказом голови Хмельницького міськрайонного суду від 30.01.2009 року позивача з 30.01.2009 року звільнено з посади судді, а територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області зобов'язано провести з ОСОБА_3 розрахунок при звільнені.

Вказує, що на час звільнення наявними були спори:

- з січня 2005 року про зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, часу роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора Любарського району Житомирської області з 31.05.1989 року по 21.05.1990 року включно та призначення щомісячного утримання судді з 22.12.2004 року;

- з квітня 2008 року про стягнення компенсації втрати частини доходу, які були вирішенні на користь позивача.

Зазначає, що за його підрахунками за час затримки з вини відповідача розрахунку при звільненні, а саме з 31.01.2009 року по 31.01.2015 року, тобто за 6 років, розмір відшкодування середнього заробітку становить 517002 грн. 12 коп. (7815 грн. 60 коп. - заробітна плата за листопад 2008 року + 6545 грн. 57 коп. - заробітна плата за грудень 2008 року = 14361 грн. 17 коп. : 2 = 7180 грн. 58 коп. - середній заробіток за два повні місяці що передували звільненню х 72 місяці = 517002 грн. 12 коп.). А тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач подав заяву про зміну позовних вимог в сторону збільшення, а саме: просив стягнути з відповідача за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" 692899,00 грн. (урахувавши дані довідки відповідача від 19.07.2016 №648/16 про те, що середній заробіток позивача за два місяці перед звільненням становив 9768,81 грн., то 19537,62 грн. - заробітна плата за останні два місяці роботи:43 - число робочих днів у грудні 2008 року та січні 2009 року = 454,36 грн. - середньоденна заробітна плата х 1525 робочих днів за період з 31.01.2009 року по 31.01.2015 року) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.01.2009 року по 31.01.2015 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив зупинити провадження по даній справі до прийняття рішення Вищим адміністративним судом України в справі № 822/2385/15 (К/800/42236/15). У задоволенні поданого клопотання суд відмовив ухвалою від 18.04.2017 року. Представник відповідача заперечив проти заявленого позову, вказав, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2015 року задоволена позовна вимога ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.01.2009 року по 31.06.2015 року. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 року відкрите касаційне провадження по справі №822/2385/15 та зупинено виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2015 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015 року. З метою запобігання подвійного стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що з 05.01.1993 року по 30.01.2009 року позивач працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області.

30.01.2009 року наказом голови Хмельницького міськрайонного суду позивача звільнено з посади судді, а територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області зобов'язано провести з ОСОБА_3 розрахунок при звільнені.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно із ст. 116 Кодексу законів про працю України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені з статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Встановлено, що 24.02.2010 року постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.11.2013 року, зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, час роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора Любарського району Житомирської області з 31.05.1989 року по 21.05.1990 року включно та призначити щомісячне грошове утримання судді з 22.12.2004 року. Вищезазначене рішення суду виконано у січні 2011 року.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12.03.2012 року, залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2014 року територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області зобов'язано провести нарахування та виплату ОСОБА_3 компенсації за порушення строків виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з січня 2005 року по листопад 2011 року включно відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Вказане рішення суду не виконано.

Вищезазначеними рішеннями підтверджується факт невиплати позивачу всіх сум, що належать йому на час звільнення з січня 2005 року по листопад 2011 року.

Таким чином, суд робить висновок, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

Однак, відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з наступного.

Встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2015 року по справі №822/2385/15 вирішено позов ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області про стягнення коштів задовольнити частково та зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 31.01.2009 року по 31.06.2015 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дана постанова набрала законної сили 09.09.2015 року відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015 року.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 року вирішено відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі № 822/2385/15 за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення коштів. Зупинити виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року.

Тобто, рішення по справі №822/2385/15 вступило в законну силу, однак не прийняте до виконання у зв'язку із його зупиненням судом касаційної інстанції.

Суд зазначає, що згідно даного адміністративного позову ОСОБА_3 м. Хмельницький до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в адміністративній справі № 822/1/15, позивач просив стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на його користь за період з 31.01.2009 року по 31.01.2015 року 692899,00 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи те, що період, за який у справі №822/2385/15 зобов'язано нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (з 31.01.2009 по 31.06.2015), охоплює період за який позивач хоче стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в даній адміністративній справі №822/1/15 (з 31.01.2009 року по 31.01.2015 року), суд вважає, що в даному випадку може настати повторне стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка вже присуджена судами до нарахування і такі рішення вступили в законну силу за ті ж періоди, тобто має місце накладення періоду, який є предметом позовних вимог.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи те, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області є державним органом, а прийняття рішення по даній справі на користь позивача призведе до порушення конституційних прав відповідача та завдання Державі значних збитків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено відсутність підстав для стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.01.2009 по 31.01.2015, а тому суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" 692899,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2009 року по 31 січня 2015 року - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1