Справа № 2-а-2063/10/2170
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 р.Справа № 2-а-2063/10/2170

Категорія:2.14.1Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний завод «ВІПОС»на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.09.2010 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний завод «ВІПОС»до Херсонської митниці про скасування податкових повідомлень форми «Р»від 09.04.2010 року №12, 13, 14,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»звернулось до суду з позовом до Херсонської митниці, якому просило скасувати податкові повідомлення форми «Р»від 09.04.2010 року №12, яким нараховано суму податкового зобовязання у розмірі 4773003,98 грн. за порушення абз. 2 ст. 25 Закону України «Про єдиний митний тариф», №13, яким нараховано суму податкового зобовязання у розмірі 974277,87 грн. за порушення п.п. а, п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість», №14, яким нараховано суму податкового зобовязання у розмірі 98386,02 грн. за порушення ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір».

Оскаржувані податкові повідомлення форми «Р»прийняті на підставі акту камеральної перевірки стану дотримання ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»вимог законодавства України з питань митної справи від 10.03.2010 року №к/0002/0/50800000/НОМЕР_1.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що викладені в акті камеральної перевірки обставини не відповідають дійсності. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити вказуючи на те, що позивач протягом 2007-2009 років імпортував комплектуючі вироби для промислового складання автомобілів, а не самі автомобілі.

Представник відповідача та прокурор заперечували проти задоволення позову, вказуючи на те, що згідно з вимогами УКТЗЕД, товари, оформлені позивачем за 44 ВМД, являють собою автомобілі в незавершеному (розібраному) стані, що мають основні характеристики комплектного чи завершеного товару, у звязку з чим такий вантаж мав класифікуватися для цілей митного оформлення за кодом готових легкових автомобілів, тобто в товарній позиції 8703 згідно з УКТЗЕД.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.09.2010 року в задоволенні позову ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»до Херсонської митниці було відмовлено.

Не погодившись з таким висновком суду ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»подало апеляційну скаргу на зазначену постанову суду в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»у повному обсязі.

Апелянт, зокрема, вважає висновки суду та відповідача про те, що кузови для промислового складання автомобілів, які були представлені разом з одним або більше з таких компонентів як двигун, коробка передач, передня підвіска (вісь), задня підвіска (вісь), вважається завершеним (готовим) автомобілем безпідставними та такими, що суперечать нормативним актам та обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Колегією суддів встановлені наступні обставини.

Позивач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільний завод «ВІПОС»є субєктом зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 27.07.2007 р. №А-АWV-04, укладеного з компанією «AUDI AG»та зовнішньоекономічного контракту від 22.10.2007 р. №A-VWSK-01, укладеного з компанією AGEN SLOVAKIA, A.S.», протягом 2007-2008 років позивачем було здійснено ввезення на митну територію України таких складових частин легкових автомобілів, оформлених у митному відношенні 46 ВМД: «кузова нові (укомплектовані)», задекларовані в товарній позиції 8707 згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності; «двигуни бензинові», задекларовані в товарній позиції 8407 згідно з УКТЗЕД; «двигуни дизельні», задекларовані в товарній позиції 8408 згідно з УКТЗЕД; «коробки передач», задекларовані в товарній позиції 8708 згідно з УКТЗЕД; «глушники з вихлопними трубами», задекларовані в товарній позиції 8708 згідно з УКТЗЕД; «амортизатори», задекларовані в товарній позиції 8708 згідно з УКТЗЕД; «мости ведучі та неведучі», задекларовані в товарній позиції 8708 згідно з УКТЗЕД; «колеса змонтовані», задекларовані в товарній позиції 8708 згідно з УКТЗЕД; «пружини спіральні» задекларовані в товарній позиції 7320 згідно з УКТЗЕД; «вали карданні», задекларовані в товарній позиції 8708 згідно з УКТЗЕД.

Окремі машинокомплекти надходили на митну територію України єдиними товарними партіями, декларувалися за однією ВМД та призначалися для промислового складання автомобілів. Зазначені товарні партії, окрім кузовів, включали такі основні складові транспортного засобу: силові агрегати, деталі підвіски, трансмісії та паливної системи.

Херсонською митницею була проведена камеральна перевірка ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»з питань дотримання законодавства України з питань митної справи від 10.03.2010 року №к/0002/0/50800000/НОМЕР_1. На підставі зазначеної перевірки були прийняті оскаржувані податкові повідомлення форми «Р»від 09.04.2010 року №12, яким нараховано суму податкового зобовязання у розмірі 4773003,98 грн. за порушення абз. 2 ст. 25 Закону України «Про єдиний митний тариф», №13, яким нараховано суму податкового зобовязання у розмірі 974277,87 грн. за порушення п.п. а, п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість», №14, яким нараховано суму податкового зобовязання у розмірі 98386,02 грн. за порушення ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір».

Позивач зазначає, що викладені в акті перевірки обставини не відповідають дійсності.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що товари, оформлені за 44 з 46 ВМД, було використано для складання 88 завершених автомобілів, при цьому за кожною ВМД здійснювалось декларування двох окремих машинокомплектів, призначених для складання двох окремих автомобілів. За двома ВМД (від 07.11.2007 р. №508000001/7/8563 та від 08.1.2007 р. №508000001/7/8598) здійснювалось декларування комплектуючих, призначених для складання автомобілів різних моделей, при цьому автомобільні кузови надходили на митну територію України разом з комплектуючими, призначеними для використання при складанні іншої моделі транспортного засобу.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що товари, оформлені за 44 ВМД, являли собою автомобілі в незавершеному (розібраному) стані, що мають основні характеристики комплектного чи завершеного товару, в звязку з чим таких вантаж мав класифікуватися для цілей митного оформлення за кодом готових легкових автомобілів, тобто в товарній позиції 8703 згідно з УКТЗЕД.

Таким чином, суд першої інстанції погодився з позицією відповідача щодо наявності методологічних помилок, допущених позивачем при декларуванні складових легкових автомобілів по 44 ВМД, які виявилися у невірній класифікації товарів та необґрунтованому застосуванні зменшених ставок акцизного збору та ввізного мита, що призвело до митного оформлення та пропуску зазначених складових з несплатою ввізного мита.

Проте, з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача погодитися не можна.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції неправильними і такими, що не відповідають вимогам КАС України та приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідач наголошує на те, що окремі машинокомплекти надходили на митну територію України єдиними товарними партіями, декларувалися за однією ВМД та призначалися для промислового складання автомобілів. Товарні партії, окрім кузовів, включали такі основні складові транспортного засобу: силові агрегати, деталі підвіски, трансмісії та паливної системи, в звязку з чим являли собою автомобілі в незавершеному (розібраному) стані, що мають основні характеристики комплектного чи завершеного товару і мали класифікуватися за кодом готових легкових автомобілів.

Проте з такими доводами відповідача погодитися неможна з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки автомобілебудівної промисловості України» від 15.11.2001 р., машинокомплект це повний або частковий набір компонентів та складових частин, необхідних для виробництва одного автомобіля. Окремі компоненти та складові частини можуть бути зєднані між собою довільним чином, у тому числі з використанням технологічних допоміжних деталей, а для зручності транспортування можуть бути згруповані у партії залежно від типу упаковки. Одна упаковка може містити декілька складових частин одного найменування з партії машинокомплектів або складові частини різних найменувань по одній або більше одиниць. Якщо машинокомплект включає кузов автомобіля, то на ньому повинні бути встановлені не більше двох із таких складових компонентів: силовий агрегат, передня підвіска, задня підвіска, бензобак, система запалювання, трансмісія, система глушіння.

Зазначена правова норма є вичерпним переліком обмежень стосовно машинокомплекта, при цьому законодавством не встановлено жодних обмежень щодо логістики транспортування його комплектуючих, в одній товарній партії, чи в різних, складу партій товару, кількості одиниць товару різний найменувань тощо.

Як вбачається з представлених позивачем матеріалів, кузови постачаються окремо, в окремих піддонах, а решта комплектуючих (силовий агрегат, передня підвіска, задня підвіска, система глушіння, карданні вали, колеса) постачаються в інших піддонах, що підтверджується фотографічною фіксацією поставлених комплектуючих. Таким чином, такій набір комплектуючих не має основних властивостей комплектного чи завершеного виробу і не може вважатися готовим автомобілем.

Відповідач вказує на пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджені наказом Державної митної служби України від 31.01.04 №68 згідно до яких не укомплектований чи незавершений транспортний засіб класифікується як відповідний укомплектований чи готовий транспортний засіб за умови, що він має властивості останнього (з посиланням на Правило 2а «Основних правил інтерпретації класифікації товарів»).

Згідно з п. VII пояснень до Правила 2а, відповідно до цього Правила, термін «товари, подані нескладеними чи розібраними»означає вироби, компоненти яких повинні складатися за допомогою простих крипільних виробів (гвинтів, гайок, болтів та ін.) або, наприклад, клепанням чи зварюванням, за умови, що для цього потрібні лише прості складальні операції».

Судова колегія погоджується з доводами апелянта про неможливість застосування зазначеного Правила до компонентів транспортних засобів, у даному випадку автомобілів марки », так як промислове складання моторних транспортних засобів із імпортованих компонентів не є можливим при застосуванні лише простих складальних операцій за допомогою простих кріпильних виробів.

Для складання готового автомобіля з компонентів з суворим дотриманням всіх технологічних вимог І AG»необхідно використання багаточисельного, різноманітного фірмового обладнання, спеціальних інструментів, електронних та електромеханічних систем налагодження, регулювання і тестування вузлів та агрегатів.

Крім того, як було встановлено, виключно з тих комплектуючих, які надходять у багатообертових піддонах, зібрати повністю готовий до експлуатації автомобіль неможливо. Для складання повністю готового автомобіля, який відповідає діючим стандартам та вимогам щодо безпеки експлуатації автомобіля, необхідне використання спеціальних оригінальних кріпильних виробів і визначених матеріалів, які постачаються окремо. Ці вироби постачались на ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»окремими вантажами, а також закуповувались позивачем у офіційного імпортера «AUDІ», що підтверджується відповідними рахунками та накладними, наявними в матеріалах справи. Використання аналогів або неоригінальних виробів не допускається. Автомобіль може бути складений тільки при застосуванні саме таких виробів, які закуповувалися окремо.

Вищезазначене підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 06.09.2010 рок №5507/10/18. При цьому в зазначеному висновку прямо вказується, що «комплектуючі, які постачаються на завод, а саме: окремо кузова пофарбовані обладнані, окремо двигуни, коробки переміни передач, передні підвіски, задні мости з підвіскою у зборі, глушники відпрацьованих газів, колеса, не являють собою готового виробу автомобіля як дорожнього транспортного засобу, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менш ніж чотири колеса, призначений для руху по безрейкових дорогах і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, а є окремими складовими автомобіля».

Однак вказаний висновок експертної установи судом першої інстанції до уваги взятий не був, хоча він має суттєве значення для вирішення даного спору по суті.

Судова колегія приймає до уваги пояснення представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що окрім машинокомплектів та спеціальних оригінальних кріпильних виробів і визначених матеріалів, які постачаються окремо, при зборці автомобілів застосовуються різні специфічні рідини масло, для двигунів, трансмісії та інші яки також постачалися окремо, та без яких не можливо вважати зібраний автомобіль таким, який готовий до експлуатації. Ці оригінальні спеціальні рідини також постачалися окремо.

Приймаючи до уваги зазначені обставини судова колегія приходить до висновку, що застосування Правила 2а, а також поняття «простих складальних операцій за допомогою простих крипільних виробів», до процесу промислового складання моторних транспортних засобів із імпортованих компонентів є неприпустимим.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Судова колегія вважає доведеними доводи позивача, що вказані комплектуючі у поданому до митниці вигляді не мають відповідних основних властивостей автомобіля як готового комплектного виробу, що може використовуватися за призначенням, товари є комплектуючими виробами для промислового виробництва автомобілів, а не самими автомобілями.

Судова колегія приходить до висновку, що з боку ТОВ «Автомобільний завод «ВІПОС»не було порушення вимог законодавства України з питань митної справи при імпорті комплектуючих для виробництва і підстави для донарахувань грошових зобовязань заводу по податкових повідомленнях форми «Р»Херсонської митниці від 09.04.2010 р. №12, 13, 14 відсутні, в звязку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню, а податкові повідомлення Херсонської митниці форми «Р»від 09.04.2010 року №12, 13, 14 скасуванню.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний завод «ВІПОС»задовольнити, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.09.2010 року скасувати, постановити по справі нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний завод «ВІПОС».

Скасувати податкові повідомлення Херсонської митниці форми «Р»від 09.04.2010 року №12, 13, 14.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст постанови виготовлений 27.12.2010 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький