Справа № 825/694/16
Суддя: Волков О.Ф.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2017 року м. Київ

Судові палати в адміністративних і цивільних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Волкова О.Ф.,
суддів:Гриціва М.І., Гуменюка В.І., Кривенди О.В., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Романюка Я.М., Сімоненко В.М., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1), квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова (далі - КЕВ), треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2, Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л и:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування йому за 2015 рік 261 995 грн 40 коп. грошової компенсації за належне жиле приміщення; залишити в силі орієнтовний розрахунок грошової компенсації за належне жиле приміщення за 2015 рік в сумі 630 935 грн 25 коп.; зобов'язати відповідачів провести йому розрахунок виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення за 2016 рік відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 728, та виплатити грошову компенсацію без відрахування жилої площі на склад сім'ї з 5 осіб за 2016 рік.

На обґрунтування позову зазначив, що він має право на отримання грошової компенсації замість неотриманого жилого приміщення, оскільки перебуває на квартирному обліку та належить до списку осіб, які мають право на отримання житла або грошової компенсації на пільгових умовах як інвалід війни.

Суди встановили, що наказом заступника Міністра оборони України - командувача Військово-повітряних сил України від 11 травня 1999 року № 064 пм старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено в запас за станом здоров'я із правом носіння військової форми одягу та залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

У жовтні 1989 року позивачу у складі сім'ї з 5 осіб у постійне користування за рахунок житлових фондів України було виділено двокімнатну квартиру загальною площею 49,85 кв. м.

30 грудня 2015 року ОСОБА_1 подав на адресу голови житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про згоду на отримання грошової компенсації за належне доотримання жилого приміщення та визначений перелік документів.

Пунктом 3.1 протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 грудня 2015 року № 14 постановлено підготувати необхідні документи для оформлення грошової компенсації за належне позивачу жиле приміщення. Після цього документи для призначення та виплати грошової компенсації за належне позивачу жиле приміщення були направлені на адресу КЕВ для прийняття подальших рішень щодо виплати позивачу грошової компенсації.

Також позивача повідомлено про те, що відповідно до вимог пункту 4.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337), розрахунок здійснюється КЕВ (КЕЧ) району, у зоні відповідальності якого перебуває військова частина, де знаходиться на обліку військовослужбовець (особа, звільнена з військової служби, та члени сім'ї військовослужбовця), який виявив бажання отримати грошову компенсацію.

Листом начальника КЕВ від 2 березня 2016 року № 606 позивача повідомлено, що остаточний розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення для його сім'ї буде становити 261 995 грн 40 коп.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 29 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року та Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2016 року, в задоволенні позову відмовив.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), ОСОБА_1, посилаючись на неоднакове застосування статей 3, 17 КАС, частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) та невідповідність судового рішення висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, викладеним у постанові Верховного Суду України, просить ухвалу Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підтвердження наведених у заяві доводів заявник надав ухвали Верховного Суду України від 15 жовтня 2008 року та 18 листопада 2009 року і постанову Верховного Суду України від 2 березня 2016 року № 6-14цс16.

Перевіривши наведені заявником доводи, судові палати в адміністративних і цивільних справах Верховного Суду України вважають, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України заявник вказує на неоднакове застосування норм матеріального права, хоча фактично мова йде про порушення встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, тобто неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права.

Так, у справі, що розглядається, суди, вирішуючи спір щодо розрахунку та виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в порядку адміністративного судочинства, дійшли висновку, що позовні вимоги безпідставні та передчасні, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 не уповноважений проводити зазначений розрахунок і його не проводив, а КЕВ не здійснював позивачу жодних нарахувань.

Натомість у рішеннях, наданих на підтвердження наведених у заяві доводів, касаційний суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та передаючи справу на новий розгляд, виходив із того, що позови осіб стосовно поновлення їх на квартирному обліку, спрямовані на захист їх суб'єктивних невизнаних прав на забезпечення житлом, виникли із житлових відносин і безпосередньо не пов'язані з порушенням прав осіб щодо проходження ними публічної служби, а тому відповідно до частини першої статті 15 ЦПК зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Таким чином, аналіз рішення, про перегляд якого подано заяву, та рішень, наданих для порівняння, не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом зазначених у заяві норм права, оскільки вони ухвалені у спорах, що виникли за різного правового регулювання правовідносин.

Пунктом 5 частини першої статті 237 КАС передбачено, що заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Разом з цим, постанова Верховного Суду України від 2 березня 2016 року № 6-14цс16 не містить правового висновку щодо застосування норм матеріального права, а відтак підстави для перегляду оскаржуваного рішення суду касаційної інстанції, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 237 КАС, немає.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, судові палати в адміністративних і цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л и:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.Ф. Волков
Судді: М.І. ГрицівВ.І. Гуменюк
О.В. КривендаН.П. Лященко
О.Б. ПрокопенкоЯ.М. Романюк
В.М. Сімоненко