Справа № 814/2515/16
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/2515/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за позовом Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області до Новобузької районної ради Миколаївської області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу Новобузької районної ради Миколаївської області задоволено.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Спірним рішенням відповідач передав своє майно (нерухомість) з оперативного управління одного свого закладу до іншого.

Частиною третьою статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі спірного рішення вбачається, що в спірних правовідносинах позивач не є суб’єктом владних повноважень для районної державної адміністрації, так як спірне рішення не створює жодних прав чи обов’язків для неї (адміністрації).

Окрім того, спори суб’єктів владних повноважень підсудні адміністративним судам виключно з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів (частини третя, четверта частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Даний спір відноситься до зазначених категорій.

Окрім того, нормами чинного законодавства, не передбачено права державних адміністрацій, в межах здійснення державного контролю за діяльністю органів місцевого самоврядування, на звернення до суду з будь-якими позовами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції обґрунтовано не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, Вищий адміністративний суд України вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм процесуального права, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за позовом Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області до Новобузької районної ради Миколаївської області про скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін