Справа № 658/3797/16-а
Суддя: Єйбог І. М.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 658/3797/16-а
(провадження № 2-а/658/20/17 )
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єйбог І.М.,

при секретарі Ганжевій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Каховського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобовязання до перерахунку пенсії, стягнення пенсійних витрат,

встановив:

Позивач звернувся до керівника Каховського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Херсонської області з позовом про визнання дій неправомірними, зобовязання керівника управління здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2005 року по теперішній час, виплатити пенсію.

Позовні вимоги з урахуванням зроблених уточнень мотивовано тим, що з 15 квітня 1991 року перебуває на обліку в Каховському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Херсонської області (далі Управління) та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1. Рішенням суду від 21 березня 2001 року позов ОСОБА_1 задоволено та зобовязано управління праці та соціального захисту населення виконкому Каховської міської ради народних депутатів зробити перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», однак починаючи з 01 січня 2005 року пенсія виплачувалася позивачу без врахування зазначеного рішення суду. Вважає, що саме дії начальника управління ОСОБА_2 призвели до незаконного перерахунку його пенсії та її зменшення. Так, саме начальник управління на думку позивача, зловживаючи своїм службовим становищем умисно не виконує рішення суду від 21 березня 2001 року.

18 листопада 2011 року постановою Каховського міськрайонного суду, що залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду, визнано протиправними рішення Пенсійного фонду України в особі УПФ України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області про перерахунок пенсії з набуттям чинності ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязано управління здійснити перерахунок призначеної пенсії та стягнути на користь ОСОБА_1 згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» перераховану суму, з урахуванням виплачених сум.

За вказаних обставин просив визнати неправомірність керівника обєднаного управління Пенсійного фонду України особисто ОСОБА_2 щодо невиконання рішення суду № 217 від 21 березня 2001 року, та зобовязати керівника ОУПФ України особисто ОСОБА_2 перерахувати, та виплатити йому законну пенсію, взявши за основу рішення суду № 217 від 21 березня 2001 року з 01 січня 2005 року по теперішній час; виплатити кошти в три денний термін.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав з підстав викладених в ньому. Пояснив про те, що на протиправність дій особисто начальника управління вказує лист управляння за особистим підписом начальника ОСОБА_2 від 01 лютого 2010 року. Крім того, вказав на те, що саме начальник управління позбавив його права вибору пенсії, яка буде йому виплачуватися.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених в письмових запереченнях від 22 березня 2017 року, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 134 135).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги адміністративного позову не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 квітня 1991 року знаходиться на обліку в управлінні, як одержувач пенсії за віком та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1.

21 березня 2001 року рішенням Каховського міського суду скаргу ОСОБА_1 задоволено, зобовязано управління праці та соціального захисту населення виконкому Каховської міської ради народних депутатів зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 1992 року відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» взявши за онову розмір стажу, після якого пенсія збільшується на 1 % заробітку, 20 років (а.с. 6).

Листом управління пенсійного фонду в м. Каховці та Каховському районі від 01 лютого 2010 року за особистим підписом начальника управління позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії у відповідності до рішення суду від 21 березня 2001 року, у звязку із набранням чинності ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» (а.с. 7 8).

18 листопада 2011 року постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними рішення ПФУ в особі УПФ України в м. Каховці та Каховському районі про перерахунок пенсії з набуттям чинності ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року; зобовязано управління здійснити перерахунок призначеної пенсії та стягнути на користь ОСОБА_1 згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» перераховану суму, з урахуванням виплачених сум (а.с. 9 10, 39).

Листом управляння за підписом начальника ОСОБА_2 позивача повідомлено про те, що його пенсія на підставі розпорядження № 111760 від 23 жовтня 2012 року була перерахована у відповідності до вимог рішення суду від 18 листопада 2011 року (а.с. 25).

Як вбачається з розпорядження № 111760 від 23 жовтня 2012 року підписаним начальником управління ОСОБА_2, головним спеціалістом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, пенсія позивача з 18 листопада 2011 року була перерахована (а.с. 40).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року зобовязано Управління провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 17 червня 2014 року та виплатити недоотриману суму пенсії з урахуванням сплачених коштів.

У вказаній постанові судова колегія прийшла до висновку про те, що нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 нарахована виключно відповідно до положень ст. 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суттєво обмежує його соціальний захист та ставить позивача у нерівне становище порівняно з іншими пенсіонерами, з урахування набутого ним стажу роботи та умов праці, тому вважала за необхідне зобовязати Управління провести перерахунок відповідно до положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 17 червня 2014 року (а.с. 44 48).

На виконання вказаної постанови суду Управління провело перерахунок пенсії позивача про, що свідчить розпорядження № 111760 від 24 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування,їхні посадові та службові особи повинні діяти в порядку та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Як вбачається зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 46 Конституції України).

За ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, Пенсійний фонд України, управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а також управління та відділи Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (міста з районним поділом) є субєктами владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються у справах щодо пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписи ч. 5 ст. 45 Закону визначають, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, згідно п. 4.2 затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок), при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

- перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

- перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

- перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності);

- видає памятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно положень п. 4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обовязків) та завіряється печаткою управління.

Отже, з наведеного вбачається законодавчо закріплений за Управлінням обовязок перевірити правильність оформлення заяви та розглянути її не пізніше 10 днів після надходження. Таким чином, суд вбачає, що при вирішення питання про перерахунок пенсії відповідач, як посадова особа Управління, не діяла самостійно на власний розсуд, та не приймала одноособово рішення про здійснення такого перерахунку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, Пенсійний фонд України, управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а також управління та відділи Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (міста з районним поділом) є субєктами владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються у справах щодо пенсійного забезпечення, оскільки саме вони відповідно до покладених завдань і функцій є субєктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

За вказаних обставин, суд вважає, що твердження позивача щодо протиправності дій особисто начальника Управління при перерахунку його пенсії у відповідності до рішення суду від 21 березня 2001 року не ґрунтуються на законі.

Так, адміністративний позов та пояснення позивача під час судового розгляду не містять жодних обґрунтованих підтверджень протиправності дій особисто начальника Управління при здійсненні перерахунку його пенсії, що проводилося Управлінням на виконання рішень суду від 18 листопада 2011 року та 26 листопада 2015 року, з урахуванням рішення суду від 21 березня 2001 року.

Натомість, відповідачем було надано суду докази перерахунку пенсії позивача у відповідності до вимог постанови суду від 18 листопада 2011 року Каховським міськрайонним судом та постанови від 26 листопада 2015 року Одеського апеляційного адміністративного суду.

Отже, відповідач при перерахунку пенсії ОСОБА_1, діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства України на момент таких перерахунків та з урахуванням наявних документів в пенсійній справі.

Крім того, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про необхідність зобовязання особисто начальника Управління провести перерахунок пенсії, оскільки питання нарахування пенсії та визначення розмірів виплат належить до виключної компетенції Управління як субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_2 проти Українивід 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Аскоп-Україна до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що постановами суду від 18 листопада 2011 року та 26 листопада 2015 року порушеним правам позивача, як пенсіонера щодо невиконання рішення суду від 21 березня 2001 року Управлінням Пенсійного фонду в м. Каховці та Каховському районі, та проведення належного перерахунку пенсії було надано відповідну правову оцінку, та було захищено шляхом зобовязання субєкта владних повноважень Управління ПФУ зробити відповідний перерахунок пенсії.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до керівника Каховського обєднаного управління Пенсійного фонду Херсонської області ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 46, 124 Конституції України,

ст.ст. 1, 2, 7 12, 69 72, 160, 163, 254 КАС України,

постановив:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Каховського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобовязання до перерахунку пенсії, стягнення пенсійних витратвідмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання її копії особою, яка оскаржує постанову, до Одеського апеляційного адміністративного суду через Каховський міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після апеляційного розгляду.

Суддя І.М. Єйбог