Справа № 377/225/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
іменем України
Справа №377/225/17

Провадження №2-а/377/25/17

20 квітня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої- судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Полосьмак С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:
04 квітня 2017 року до Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить:

1. Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області щодо відмови у постановлені на облік та видачі посвідчення інваліда війни;

2. Зобов`язати управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області поставити його на облік як інваліда війни і видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністра оборони СРСР № 01121 від 02.08.1990 року, як офіцер запасу, був призваний на дійсну військову службу, яку проходив на різних посадах Збройних Сил СРСР, а в подальшому Збройних Сил України. Відповідно до наказу Міністра оборони України № 242 від 29.05.2001 року звільнений з військової служби за пунктом 65, підпункт «в» «Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу» за станом здоров`я. Згідно рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (протокол № 627 від 07.09.2001 року) травми, отримані ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. З моменту звільнення з військової служби позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління ПФУ в Київській області і отримує пенсію по інвалідності як інвалід війни. Відповідно до висновку Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України з 08.11.2016 року йому встановлена довічно перша група інвалідності. В зв`язку з чим він у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх захисту» та п.10 Положення про порядок видачі посвідчення і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого ПКМУ № 302 від 12.05.1994 року звернувся із заявою до управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про постановку його на облік в цьому управлінні та видачі посвідчення «Інваліда війни» першої групи. Листом начальника управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області від 21.03.2017 року № 30/01-15 у встановленні статусу «Інваліда війни» та видачі посвідчення «Інваліда війни» першої групи позивачеві відмовлено за відсутності підстав. Не погоджуючись із відмовою відповідача про видачі йому посвідчення «Інваліда війни» першої групи та постановки його на облік як інваліда війни, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідач в особі управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області подав письмові заперечення на позов, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. На обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що в поданих документах ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують, що він став інвалідом внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконанням інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерним матеріалами. Згідно з пунктами 7, 10 Положення про Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Посвідчення інваліда війни» видається органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності. Оскільки згідно з наданою довідкою МСЕК на ОСОБА_1 причина інвалідності вказана як травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що не відповідає поняттю і змісту статусу інваліда війни згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то для встановлення йому зазначеного статусу та видачі посвідчення інваліда І групи немає підстав.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснив, що він є одинокою особою, який потребує постійного стороннього нагляду. Травми отримав він під час виконання обов`язків військової служби, в зв`язку з чим йому було встановлено другу групу інвалідності та видано посвідчення «Інваліда війни» ІІ групи. Коли в нього була друга групи інвалідності, то відповідачем надавалися йому путівки на оздоровлення як інваліду війни, але коли йому була встановлена перша група інвалідності, і він звернувся із відповідною заявою до доданими документами до відповідача про видачу посвідчення «Інваліда війни» першої групи та постановки його на облік як інваліда війни, то відповідач йому відмовив.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у довідці Центральної МСЕК МОЗ України від 07.12.2016 року причиною інвалідності позивача вказана «травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», що не відповідає поняттю і змісту статусу інваліда війни згідно ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх захисту».

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, проходив дійсну військову службу в Збройних силах колишнього СРСР та Збройних Сил України з 02.08.1990 року по 06.07.2001 року, що підтверджено довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2 від 02.01.2002 року(а.с. 15).

Як зазначено у даній довідці, ОСОБА_1 призваний на службу згідно наказу МО СРСР № 01121 від 02.08.1990 року, звільнений зі служби наказом МО України № 242 від 29.05.2011 року за пунктом 65 підпункт «В» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження служби особами офіцерського складу.

Витягом з наказу Міністра оборони України № 242 від 29 травня 2001 року підтверджено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту 65, підпункт «в» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження служби особами офіцерського складу(а.с. 16).

Згідно Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку № 627 від 7 вересня 2001 року травми, отримані ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби(а.с. 11).

Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 482 від 07.05.2010 року підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно отримав статус інваліда війни та йому було видано посвідчення інваліда війни у Київському обласному військовому комісаріаті: серія НОМЕР_1 від 20.02.2002 року, в зв`язку з його втратою видавалося посвідчення серії НОМЕР_2 від 08.06.2004 року ( а.с. 9).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 08.06.2004 року, виданого ОСОБА_1 , копія якого долучена до матеріалів справи, пред`явник цього посвідчення є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни(а.с. 12).

Довідкою поліклініки в/ч НОМЕР_3 № 328 від 16.06.2006 року підтверджено, що ОСОБА_1 , як інвалід війни, знаходиться під диспансерним наглядом у військовому госпіталі в/ч НОМЕР_3 у зв`язку з захворюваннями за висновком Центральної ВЛК. Він потребує амбулаторного та стаціонарного лікування у госпіталі і як, наслідок, потребує постійного нагляду сторонніх осіб( а.с. 14).

Згідно довідки Центральної МСЕК МОЗ України ОСОБА_1 встановлена перша група інвалідності «Б» з 08.11.2016 року безстроково, причиною інвалідності є травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби(а.с. 10).

Як зазначено у довідці УПФУ в м.Славутичі Київської області № 56 від 19.04.2017 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління ПФУ в Київській області і отримує пенсію по інвалідності (інвалід 1 групи), призначену згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших категорій громадян»(а.с. 31).

Згідно листа заступника начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 09.03.2010 року № 10-06/182, адресованого головному лікарю санаторію «Слава» «Про продовження терміну дії путівки» управління праці та соціального захисту населення міста Славутича просить продовжити термін дії путівки № 000596, виданої інваліду війни ІІ групи ОСОБА_1 на 4 дні , в зв`язку з неможливістю виїзду в необхідний термін(а.с. 18).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 , він зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 (а.с. 19-20).

14 березня 2017 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області з заявою про постановку його на облік та видачі посвідчення «Інваліда війни» першої групи з доданими документами( а.с. 6).

Відповідач своїм листом від 21.03.2017 року за № 30/01-15 відмовив позивачеві в наданні статусу інваліда війни та видачі посвідчення «Інваліда війни» першої групи, мотивуючи тим, що у довідці МСЕК причина інвалідності вказана як «травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», що не відповідає поняттю і змісту статусу інвалідів війни згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 25).

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить з встановлених обставин справи та відповідних їм наступних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ) .

Відповідно до ч.1 статті 7 Закону № 3551-ХІІ до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Таким чином, підставами для надання військовослужбовцям діючої армії статусу інваліда війни є одержання поранення, контузії, каліцтва, захворювання під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків).

Як встановлено в судовому засіданні з Витягу протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку № 627 від 7 вересня 2001 року, травми, отримані ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, тобто ОСОБА_1 одержав захворювання, зазначені у цьому Витягу, під час виконання обов`язків військової служби, що відповідає змісту ст. 7 Закону № 3551-ХІІ .

Наявність статусу інваліда війни ІІ групи у позивача підтверджено також довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 482 від 07.05.2010 року, копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 08.06.2004 року, довідкою поліклініки в/ч НОМЕР_3 № 328 від 16.06.2006 року.

Листом заступника начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 09.03.2010 року № 10-06/182, який адресований головному лікарю санаторію «Слава» «Про продовження терміну дії путівки», також підтверджено, що відповідач надавав позивачеві путівку до санаторію, як інваліду війни, про що зазначено в цьому листі.

Довідкою Центральної МСЕК МОЗ України від 07.12.2016 року підтверджено зміну групи інвалідності з другої на першу, але статус інваліда війни в нього не змінився.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302. Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що «Посвідчення інваліді війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п. 10 згаданого Положення «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що позивач є інвалідом війни першої групи.

Посилання представника відповідача на відсутність підстав для встановлення позивачеві статусу інваліда війни та видачі посвідчення «Інваліда війни» першої групи в зв`язку з тим, що у довідці Центральної МСЕК МОЗ України від 07.12.2016 року причиною інвалідності вказана «травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», що не відповідає поняттю і змісту статусу інваліда війни згідно Закону № 3551-ХІІ, не ґрунтується на положеннях цього Закону. Так, за змістом ч.1 ст.7 вказаного Закону до інвалідів війн належать особи з числа військовослужбовців діючої армії, які стали інвалідами не тільки внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, але і внаслідок захворювань, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, яким і є травма, одержана ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби.

Оскільки позивач, як інвалід війни має пільги, передбачені ст.13 Закону № 3551-ХІІ, забезпечення яких покладено, зокрема, і на управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, а також є одинокою особою, що потребує постійного нагляду сторонніх осіб, то позивача необхідно поставити на облік до управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області як інваліда війни.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення «Інваліда війни» першої групи та постановки його на облік як інваліда війни.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області видати ОСОБА_1 посвідчення «Інваліда війни» першої групи та поставити його на облік як інваліда війни.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова складена в повному обсязі 25 квітня 2017 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька