Справа № 127/983/17
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/983/17
Провадження № 2-а/127/216/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Невмиваки Я.І.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визначення дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію, в якому просить визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в нарахуванні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно ст.26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 09.12.2016 року пенсію по віку згідно ст.26 вказаного закону та в порядку визначеному ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки.

Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що позивач з 06.02.2008 року отримує пенсію за вислугою років згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

09.12.2016 року у зв'язку з досягненням пенсійного віку (60 років) позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії по віку. Одночасно з цією заявою позивач подав заяву щодо розрахунку призначеної пенсії з урахуванням порядку, визначеного ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто, з використання при обрахунку пенсії показника середньої заробітної плати по України за три попередні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії. Однак, Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці не виконало жодної заяви позивача.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, зокрема такими, що порушують його права на пенсійне забезпечення та норми чинного законодавства, позивач звернувся до суду з наведеним вище позовом.

Відповідачем по справі надіслано до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що пенсія позивачу призначена в 06.02.2008 році відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайнятому на польових, геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах. Вказана пенсія відноситься до пенсій за віком. Вимога позивача щодо призначення пенсії за віком не передбачена жодною нормою законодавства та не може бути взята до уваги управлінням. Крім того, застосування середньої заробітної плати (доходу) визначеної ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням пенсії з одного виду на інший, передбачено Законом тільки при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.01.2017 року відкрито скорочене провадження по справі, згідно вимог ст.183-2 КАС України.

Після отримання заперечень відповідача проти позову, суд визнавши наявність доказів, які наявні в матеріалах справи недостатніми для ухвалення законного та справедливого рішення, ухвалою від 13.02.2017 року справу призначено до судового розгляду за загальними правилами КАС України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов підтримав з тих же підстав, що наведено в позовній заяві, просив його задовольнити, додатково зазначив, що його довіритель після призначення пенсії в 2008 році продовжував працювати і працює й на даний час, однак змінилась посада.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, з підстав, що наведено у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи вказала, що позивачу пенсію не може бути повторно призначено, оскільки він і так отримує пенсію за віком.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали адміністративного позову та пенсійної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу, згідно протоколу УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці №31170 від 24.03.2008 року, з 06.02.2008 року призначено пенсію по вислузі років (аркуш пенсійної справи 1).

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, що міститься в матеріалах пенсійної справи, серії БТ 1 № 2045680 від 01.07.1970 року, після призначення неведеної вище пенсії позивач продовжив працювати, а як наслідок з отриманих ним доходів відраховувались відповідні внески (а.с. 70 пенсійної справи).

По досягненню пенсійного віку (60 років) позивач 09.12.2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначення та виплату пенсії по віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про розрахунок призначеної пенсії з урахуванням порядку, визначеного ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто, з використанням при обрахунку пенсії показника середньої заробітної плати по України за три попередні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, а саме 2015,2014,2013 років (аркуш пенсійної справи 127-128).

На цю заяву Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці 22.12.2016 року за вих.№2587/06-33-2/12 надано позивачу відповідь, в якій зазначено, що 06.02.2008 року позивачу вже призначено пенсію за вислугу років. Розмір пенсії позивача обчислено за нормами Закону, тобто заробітна плата для призначення пенсії визначена згідно ст. 40 з урахування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, підстав для перерахунку пенсії із застосуванням показника заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначення пенсії немає (а.с.7, аркуш пенсійної справи 131).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З поданого позову та письмових заперечень відповідача вбачається, що спір між сторонами виник з приводу порядку призначення пенсії та обрахунку середньої заробітної плати, розмір якої в свою чергу впливає на розмір пенсійного забезпечення позивача. Позивач вважає, що у даному випадку має місце призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше, оскільки призначається за іншим законом, аніж призначена йому раніше, та має бути призначена з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Відповідач, в свою чергу, стверджує, що позивач уже отримує пенсію за віком, та як наслідок неможливе повторне її призначення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивач після досягнення 60 річного віку звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначення пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на що отримав відмову, аргументовану тим, що він вже отримує пенсію за віком.

Як зазначалось вище у частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Законом України ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою Закону України ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-612а14), оскільки станом на день призначення пенсії (06.02.2008 року) позивачеві виповнилось повних 55 років, а тому пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не могла бути призначена за будь яких умов.

Разом з тим ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачає такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років.

Відтак суд вважає, що твердження позивача про те, що йому була призначена пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не спростоване.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше. Крім того, позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що вбачається із матеріалів пенсійної справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо відмови позивачу в нарахуванні пенсії за віком, згідно вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», така відмова є протиправною, а тому позов в частині визнання неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в нарахуванні пенсії за віком ОСОБА_1 з 09.12.2016 року згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобовязання управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці призначити йому пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії то суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно абзацу ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-УІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII , який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2016 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2013-2015 роки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України, який викладено в постанові від 29.11.2016 року у справі №133/476/15.

При винесенні даного рішення суд звертає увагу на відмінність у правовому регулюванні пенсійного забезпечення осіб, пенсії яким призначались відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Пенсії за віком на пільгових умовах) та ст. 55 вказаного Закону (окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років) при бажанні по досягненню пенсійного віку перейти на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так вказані дві категорії працівників (пенсіонерів) різняться у своїх правах на продовження роботи у певній галузі, різниться також характер роботи, величина пільгового стажу тощо. Формування відносно сталої судової практики по відмові в призначенні пенсій за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при попередньому призначенні пенсії за ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» враховує особливості роботи вказаної категорії працівників та їх пільги, а також те, що в таких випадках пенсія за віком пенсіонеру уже була призначена, хоча й зі зниженням пенсійного віку. У випадку ж який розглядається судом пенсія за віком позивачу ОСОБА_1 раніше не призначалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову, суд присуджує з відповідача на користь позивача 640 гривень судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. ст.ст. 2, 6, 9, 14, 71, 94, 159-163, 167, 254, 256 КАС України, ст.ст. 9, 26, 40, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці нарахувати та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.12.2016 року пенсію по віку згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в порядку визначеному ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки.

Присудити на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у вигляді судового збору розмірі 640 гривень, які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів після її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: