Справа № 761/38075/16-а
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/89/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві лейтенанта поліції Скомарохова Н.Н. про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою в порядку адміністративного судочинства із вимогами до зазначеного відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №315315 від 26.09.2016 року, а справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрити. В обґрунтування своїх вимог сторона позивача посилається на те, що 20.03.2016 ІПП УПП в м. Києві лейтенантом поліції Скомароховою Н.Н. було складено вищевказану помстанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Зміст постанови зводиться до того, що до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. на підставі того, що вона, як водій, на вул.. Прорізна, 19-А здійснила зупинку транспортного засобу менше ніж за 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушила п.п. 15.9 Г ПДР і скоїла правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КпАП України. Однак, ОСОБА_1 вважає, що вищезазначену постанову необхідно скасувати, задовольнивши її позовні вимоги з огляду на те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, адже відповідач взагалі не була обізнана про дійсні обставини справи і склала протокол на прохання своїх колег-поліцейських. Насправді, позивач вказує, що повертаючись до свого робочому місця на вул.. Прорізна, 21, вона дуже погано себе почувала і здійснила вимушену зупинку на вільному місті по вул. Прорізній,19 поряд з автомобілем патрульної служби поліції і включила аварійну сигналізацію щоб здійснити виклик швидкої та свого помічника, щоб він поставив автомобіль в інше місце. Після того, яв позивач отримала медичну допомогу від працівників швидкої допомоги, до неї підійшла відповідач та повідомила про складену постанову. На думку позивача, вона в подальшому виконала вимоги п.п. 15.14, 9.9 - 9.11 ПДР, а оскаржувана постанова винесена у відсутності позивача особою, яка не була присутня взагалі на місті події.

В судовому е засіданні позивач вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач інспектор патрульної поліції УПП в м. Києві лейтенант поліції Скомарохова Н.Н., чи інша уповноважена особа вказаного управління в судове засідання не з»явилась, про день, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, у відповідності до п.5 ч.5 ст.107 КАС України заперечення на позов не надано.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.128 КАС України, з урахуванням приписів ч.1 ст.171-2 КАС України, якою передбачено п'ять днів на розгляд справи з приводу рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вирішив за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2016 року відносно позивача відповідачем - лейтенантом поліції Скомароховою Н.Н. було винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення: водій транспортного засобу Lancia Ypsilon державний номер НОМЕР_1 здійснив 26.09.2016 року в 12-50 год. По вул. Прорізна, 19-А в м. Києві зупинку менше 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.15-9 Г ПДР та із визначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч.1 ст.122 КУАП в розмірі 255,00 грн. У вказаній постанові позивач ОСОБА_1 здійснила власноручний напис, що вона не погоджується із вказаною постановою (а.с.5).

Вимоги п.п. 15.9 «г» ПДР встановлюють, що зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Позивач в своїй заяві вказала, що вона дійсно вимушено здійснила зупинку транспортного засобу на вул. Прорізна, 19 через свій стан здоров»я, при цьому ввімкнула аварійний сигнал. Вказаний негативний стан здоров»я та виклик лікарів підтверджується відповідною довідкою Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва (а.с.7).

Вимоги п.15.14. ПДР передбачають, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил. А згідно п.9.9. Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Позивач зауважила, що в подальшому її дії відповідали вимогам п.п. 15.14 та 9.9 ПДР, оскільки вона вжила заходів, щоб прибрати свій автомобіль - проїхала нижче по вул. Прорізній, щоб зупинитись і чекати швидку допомогу. Наполягала на тому, що при вимушеній зупинці включила аварійний сигнал.

Доказів зворотньому відповідачем надано не було, натомість, позивачем були надані фото з місця події (а.с.8-9).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаної норми Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, прийнятій відповідачем, не надано будь-якої оцінки поясненням ОСОБА_1

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення відображеного у постанові від 26.09.2016 року, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб»єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надає докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог (в разі їх наявності).

У відповідності до вимог ч.2-6 ст.258 КУпАП України протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Між тим, як встановлено у цій справі, ніяких доказів фіксування зазначеного правопорушення у автоматичному режимі не було, а особа, щодо якої було винесено постанову, одразу не погоджувалась з її винесенням і оспорила її.

До того ж, рішенням Конституційного суду України у справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хото притягається до адміністративної відповідальності. Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках таких розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.257, 268, 277-280 КУпАП.

Норми ст. 252 КУпАП передбачають, що орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, на підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідач порушив вищевказані норми чинних нормативно-правових актів, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, її твердження відповідачем не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову в справі про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2016 року серії АР №315315 - скасувати, а справу про її притягнення до адміністративної відповідальності закрити з врахуванням вимог п. 1 ст.. 247 КпАП України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, 87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251,258, 283,284, 293 КУПАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у неавтоматичному режимі від 26.09.2016 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в разі пропущення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: