Справа № 823/1974/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1974/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області (Маньківське відділення) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано вимогу Уманської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Маньківське відділення) №Ф-54887-23 від 02 вересня 2016 року про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 9680,42 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що згідно з даними інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 31 січня 2017 року заборгованість позивача в частині сплати єдиного внеску становила 9680,42 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, являється пенсіонером за віком з 05 вересня 2005 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 03 листопада 2005 року Управлінням Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області.

05 грудня 2001 року ОСОБА_2 зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

02 вересня 2016 року Уманською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Маньківське відділення) винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-54887-23, відповідно до якої станом на 31 липня 2016 року заборгованість позивача зі сплати внеску становить 9680,42 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що якщо фізична особа-підприємець мала право на пенсію за віком, але обрала пенсію у зв'язку з втратою годувальника, то така фізична особа-підприємець має право на звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки вибір виду пенсії не позбавляє набутого права, що пов'язане з певним віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 наведеного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, фізичні особи-підприємці, що є пенсіонерами за віком та обрали спрощену систему оподаткування, звільнені від сплати за себе єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійшов висновку щодо наявності у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 обов'язку зі сплати єдиного соціального внеску з огляду на обрання нею у 2011 році пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 наведеного Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до п.«б» ч.2 ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються, окрім інших, дружина, яка досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Як вбачається з листа Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 31 січня 2017 року №2059/03, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2010 року позивач досягла віку, що давав право на пенсію за віком.

Колегія суддів зазначає, що отримання позивачем пенсії по втраті годувальника замість пенсії за віком, з огляду на досягнення нею віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не позбавляє її права на звільнення від сплати єдиного внеску, передбаченого ч.4 ст.4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що якщо фізична особа-підприємець мала право на пенсію за віком, але вибрала пенсію у зв'язку з втратою годувальника, то така фізична особа-підприємець має право на звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки вибір виду пенсії не позбавляє набутого права, що пов'язане з певним віком.

Згідно наданої апелянтом інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 станом на 31 липня 2016 року за позивачем обліковується борг з єдиного внеску у розмірі 9680,42 грн., який виник за період з 20 січня 2014 року по 31 липня 2016 року.

В той же час, у позивача, як у пенсіонера за віком, відсутній обов'язок зі сплати єдиного внеску з часу внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Згідно довідки Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 30 січня 2017 року №1992/11, станом на 01 жовтня 2013 року у позивача заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відсутня.

З огляду на викладене, висновки податкового органу щодо наявності у фізичної особи-піжприємця ОСОБА_2 обов'язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є безпідставними, та, враховуючи, що позивач добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не приймає, прийнята Уманською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Маньківське відділення) вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-54887-23 від 02 вересня 2016 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 27 квітня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді А.Ю.Кучма

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Кучма А.Ю.