Справа № 226/450/17
Суддя: Коваленко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/450/17
Провадження № 2-а/226/57/2017
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2017 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Трифонової І.О.,

учасники судового процесу:

позивач ОСОБА_1 (відсутня),

представник позивача Санамян О.О. (відсутня),

відповідач представник ОСОБА_3 (відсутня),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Мирнограді Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання протиправною відмову в призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, зазначивши, що 29.04.2006 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач народила синів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6. У зв'язку із бойовими діями, які з 2014 року ведуться на території Донецької області, багато сімей були вимушені покинути рідні міста, залишивши квартири, домівки, рідних та близьких людей. Втім, багато людей повертаються, так як не мають фінансової можливості утримувати в іншому місті орендовану квартиру, забезпечувати дітей необхідним та встигати ще допомагати рідним. Позивач маючи двох малолітніх дітей була вимушена переїхати в інше місто. Однак, зробила це тоді, коли мала змогу та можливість, так як на це є об'єктивні причини - виїхати з міста не завжди вдається можливим, перетинати кордони, стоячи добами в черзі - не викликає жодного бажання, тим паче, там не завжди безпечно. Так, 21.04.2016 року позивачем було отримано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 21.04.2016 року, виданою Управлінням соціального захисту населення Мирноградської міської ради (далі за текстом - відповідач) на ім'я позивача та синів. Також позивач звернулась до відповідача з документами для призначення допомоги при народженні дитини, у відповідності до ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Однак з моменту звернення позивач не отримала жодної виплати від відповідача. У зв'язку із такими обставинами, позивач звернулась за допомогою до адвоката, яким було направлено адвокатський запит від 04.01.2017 року на адресу відповідача із проханням надати інформацію, коли саме позивач зверталася до Управління СЗН, чи була призначена/нарахована/виплачена позивачу допомога при народженні дитини, у разі не призначення - адвокат просив повідомити причини відмови у нарахуванні допомоги. На кінець січня 2017 року стороною позивача було отримано простого листа з відповіддю на адвокатський запит. Відповідач в своєму листі від 20.01.2017 року повідомив, що позивач звернулась до відповідача 21.04.2016 року із документами для призначення допомоги при народженні дитини, після чого відповідачем був зроблений запит до електронної особової справи до Донецького центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Відповідно до довідки атестату остання виплата допомоги при народженні дитини в розмірі 1935,00грн. заявнику виплачена по 31.12.2014 року. Тому, ОСОБА_1, в управлінні СЗН Мирноградської міської ради на обліку не перебуває. Як зазначається у відповіді, Позивачу було відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини на підставі пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», відповідно до якого, виплата допомоги при народженні дитини призначається за умови,що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж 12 календарних місяців після народження дитини. Однак, із висновками відповідача та відмовою у призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, позивач категорично не згодна та вважає, що дії відповідача у даному випадку, є незаконними, противоправними та порушують конституційні права позивача. Тому, позивач просить суд, визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області по не нарахуванню та невиплаті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, недоотриманої допомоги при народженні дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - неправомірними. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, недоотриманої допомоги при народженні дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно ії заяви від 21.04.2016 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник за договором адвокат Санамян О.О. не з'явилися. Згідно з наявними заявами, просили розглянути справу за їх відсутності і постановити рішення про повне задоволення позовних вимог.

У наданих відповідачем запереченнях зазначено, що допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченою ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що таку допомогу призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків. Дійсно, 21.04.2016 року ОСОБА_7 звернулась до управління із документами про призначення допомоги при народженні дитини. Згідно п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми від 27.12.2001 року № 1751 визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Згідно п. 13 цього ж Порядку, виплата допомоги поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною, звернулась протягом 12 місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою. За даними електронної справи остання виплата допомоги при народженні дитини позивачу виплачена по 31.12.2014 року. Оскільки позивачем порушені строки звернення за призначенням (поновленням) виплати допомоги при народженні дитини, у призначенні такої виплати їй було відмовлено. Просили суд відмовити позивачу у задоволенні її вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який зареєстровано 29.04.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №106 (а.с.4). ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які народились у місті Донецьку, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 5-6).

Згідно з довідкою від 21.04.2016 року № НОМЕР_1 ОСОБА_1 структурним підрозділом з питань соціального захисту населення у м. Мирнограді Донецької області взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 7).

За відомостями зазначениими у наведеній довідці, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1- АДРЕСА_1.

Як встановлено з інформації відповідача, наданій за станом на 05 квітня 2017 року, позивач ОСОБА_1 з 21.04.2016 року по теперішній час знаходиться на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщена особа та занесена в Єдину інформаційну базу даних внутрішньо переміщених осіб (а.с. 40).

21.04.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила призначити їй допомогу при народженні дітей (а.с. 8).

20 січня 2017 року управлінням соціального захисту населення Мирноградської міської ради, через звернення за поновленням допомоги пізніше, ніж 12 календарних місяців після припинення виплати допомоги, було прийняте рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини (а.с. 8).

Як зазначив представник позивача у позовній заяві та не заперечив відповідач у письмових запереченнях, про відмову у призначенні допомоги при народженні дітей позивач дізналася від свого представника, яка отримала відповідь управління на адвокатський запит, датовану 20.01.2017 року (а.с. 8), в якій зазначено про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дітей. Причому у повідомленні зазначено, що відповідно до довідки-атестату остання виплата допомоги при народженні дитини в розмірі 1935 грн. заявнику виплачена по 31.12.2014 року (а.с. 42).

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 допомоги про народженні дітей.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України. Зокрема, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до ч.ч. 7, 9 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

За пунктом 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року, виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев'ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Тобто, вказаними нормами передбачені певні обмеження, які стосуються строку подання заяви про призначення/поновлення виплати допомоги.

Разом з цим, вказані обмеження стосуються вичерпних підстав з яких відбулось припинення виплати.

За пунктом 13 Порядку, виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Отже зазначеними нормами визначено вичерпний перелік обставин припинення виплати допомоги.

Вирішуючи справу, суд бере до уваги рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №3-рп/2016, яким визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац сьомий частини дев'ятої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII, з наступними змінами, згідно з яким виплата допомоги при народженні дитини припиняється «у разі виникнення інших обставин».

Конституційний суд України зазначив, що дискреційні повноваження органу державної влади щодо припинення виплати допомоги при народженні дитини мають бути однозначно визначені у Законі. Натомість існування в ньому нечітко визначеного переліку підстав для припинення виплати допомоги при народженні дитини і наявність у органів соціального захисту населення таких дискреційних повноважень без визначення їх меж у Законі може призвести до порушення права особи на отримання допомоги при народженні дитини. Законодавче врегулювання підстав для припинення виплати допомоги при народженні дитини, передбачене в абзаці сьомому частини дев'ятої статті 11 Закону, свідчить про недотримання принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, гарантованого частиною першою статті 8 Основного Закону України.

Таким чином, припинення виплати допомоги позивачу відбулось не з підстав передбачених цими нормами. Будь-які дані про причини припинення виплати позивачу допомоги при народженні дитини взагалі відсутні в матеріалах, наданих суду при розгляді даної справи по суті.

Отже, суд вважає, що на позивача не розповсюджується строк подання заяви на поновлення виплати допомоги, передбачений п. 13 Порядку.

Враховуючи вищезазначене, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні/поновленні та виплаті допомоги при народженні дітей, діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним законодавством України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача (із зазначених вище підстав) і вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення та законності підстав у відмові в призначенні/поновленні виплат державної допомоги при народженні дітей.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, проаналізувавши всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та заперечення відповідача, дійшовши до висновку про задоволення позовних вимог, суд, з урахуванням вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Як встановлено судом, про відмову у призначенні допомоги позивач дізналася з листа відповідача від 20.01.2017 року, надісланого за адвокатський запит представника позивача адвоката Санамян О.О., при цьому з цієї відповіді (а.с. 8) не вбачається, що до неї додавалася копія рішення про відмову у призначенні допомоги від 21.04.2016 року, відповідь не містить прямого посилання на факт наявності цього рішення. Таким чином, суд вважає, що позивачеві було відомо саме про незадоволення її заяви, але не про конкретний документ, прийнятий за наслідками вирішення вимог, тому суд вважає за необхідне визнати протиправними дії щодо відмови управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 недоотриманої допомоги при народженні дітей, скасувати рішення управління від 29.04.2016 року про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язати відповідача поновити, нарахувати і здійснити виплату такої допомоги за заявою ОСОБА_1 від 21.04.2016 року .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 17-19, 71, 99, 159, 161-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання протиправною відмову в призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області щодо відмови у поновленні ОСОБА_1 допомоги при народженні дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області від 29 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати допомоги при народженні дитини скасувати.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області поновити виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), допомоги при народженні дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за її заявою від 21 квітня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Коваленко