Справа № 826/16012/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 квітня 2017 року м. Київ № 826/16012/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Кузьменка В.А., Огурцова О.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства фінансів України,

треті особи: Пенсійний фонд України,

Державна фіскальна служба України

про визнання нечинним пунктів 10-12 розділу 4 "Формування звіту" Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства фінансів України, в якому просить визнати таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили - Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (абзацу п'ятому ч. 8 ст. 9), - та визнати нечинним Наказ Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 р. за №460/26905, в частині пунктів 10-12 розділу IV «Формування Звіту» Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого зазначеним Наказом, вимоги подачі протягом року в разі призначення пенсії Звіту з позначкою «призначення пенсії» за період до дати формування заяви на призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року досяг пенсійного віку і до оформлення пенсії за віком. Оскільки він, з поміж іншого, сплачував єдиний соціальний внесок як приватний підприємець, він хотів, щоб внески, фактично сплачені за січень-квітнень 2015 року, також були враховані у розрахунку пенсії.

Однак, йому стало відомо, що Відповідач впровадив ще один вид звітності - при виході на пенсію, у той час, як спеціальний закон для фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, передбачає тільки 2 звітних періоди та відповідно два види звітів: річний та у зв'язку із припиненням підприємницької діяльності фізичної особи.

Отже, на думку позивача, підзаконний нормативно-правовий акт у цій частині не відповідає акту вищої юридичної сили - Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Позивач вважає, що він вимушений був подавати звітність, яка не була передбачена законом, але була придумана підзаконним нормативно-правовим актом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року суддею Арсірієм Р.О. прийнято справу № 826/16012/15 до свого провадження та призначено до судового розгляду на 01.06.2016 року.

Позивач просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача у судове засідання 01 червня 2016 року не з'явилися про розгляд справи повідомленні належним чином. Представник відповідача письмових заперечень на позов не подав.

У судовому засіданні 01.06.2016 року, суд відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 та ч. 2 ст. 69 КАС України, суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно ч. 3 ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі необхідно витребувати від Міністерства фінансів України наступні документи: належним чином завірену копію наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 та порядок, всі матеріали на підставі яких їх винесено в оскаржуваній частині; письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження.

У відповідності до ст. 129 Конституції України обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства в Україні. Згідно ст. 14 КАС України, ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 3 ст. 79 КАС України письмові докази, які витребовує суд, надсилаються безпосередньо до адміністративного суду.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядається та вирішується протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги приписи ст. 122 КАС України, суд зобов'язує Міністерство фінансів України, надати витребувані докази в 5-ти денний строк з дати отримання копії ухвали про витребування доказів у справі (докази, що подаються в копіях мають бути належним чином посвідчені та придатні для читання).

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Принцип обов'язковості судових рішень закріплений і у ст. 14 КАС України, відповідно до змісту якої постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за прояв неповаги до суду, що виражається, серед іншого, в ухиленні від надання витребуваних судом доказів.

Статтею 382 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили або перешкоджання його виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 71, 79, 128, 160 та 165 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва,-

УХВАЛИВ:

Витребувати у Міністерства фінансів України наступні документи:

- належним чином завірену копію оскаржуваного наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 та Порядку, всі матеріали на підставі яких їх було прийнято, та які матимуть значення для вирішення спору;

- письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження;

- докази опублікування оголошення про оскарження вказаного нормативно-правового акта;

- інші документи, які на думку Відповідача мають значення для вирішення справи по суті.

Для подання до суду витребуваних доказів встановити Міністерству фінансів України 5-ти денний строк з дати отримання копії ухвали про витребування доказів.

Покласти персональну відповідальність за виконання ухвали суду на керівника Міністерства фінансів України (особу, яка виконує його обов'язки), та довести до його відома про кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення та про адміністративну відповідальність за прояв неповаги до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Головуючий суддя Р.О. Арсірій

Судді В. А. Кузьменко

О.П. Огурцов