Справа № 815/1846/17
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року 13год.15хв. м. Одеса Справа № 815/1846/17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

за участі: секретаря Сакарама М.М., представників: ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДАКВА» до Одеської митниці ДФС про визнання недійсною картки відмови та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОДАКВА (далі - ТОВ ПРОДАКВА, позивач) звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі Одеська митниця ДФС, відповідач), в якому просить суд визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2017 року №UA500120/2017/00002; скасувати рішення Одеської митниці ДФС, М/п «Іллічівськ» ДФС України про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 року №UA500120/2017/000001/2.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 01.11.2016 року між підприємством «DАКТОРАК MANAGEMENT LP» (Постачальник) та ТОВ «ПРОДАКВА» (Покупець) був укладений Контракт №2016-11-01, відповідно до умов якого Постачальник постачає даному Покупцю Товар, який вказується в Додатках до даного Контракту (п.1.1. Контракту). У відповідності до п.1.2. Контракту Покупець (ТОВ «ПРОДАКВА») приймає Товар та бере на себе зобов'язання щодо розрахунків з Постачальником. В межах Контракту від 01.11.2016 року ТОВ «ПРОДАКВА» імпортував на митну територію України у березні 2017 року товар, зазначений у Додатку № 17 від 15.02.2017р. до Контракту, а саме Ікра мойви заморожена (Mallotus villo sus) очищена, без ястикової оболонки, для промислової переробки. Поставка товару здійснювалась на умовах СІР (фрахт /перевезення і страхування оплачені до) м.Чорноморськ, згідно із Інкотермс 2010, що означає: продавець доставить товар названому їм перевізнику. Продавець зобов'язаний понести витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також додаткові витрати, що виникають після здійснення поставки, переходять до Покупця. За умовами СІР на Продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати до доставки в такий спосіб товару. Вартість партії товару зазначалася у Додатку №17 від 15.02.2017р. до Контракту №2016-11-01 від 01.11.2016 року та становила 7,05 дол. США нетто за 1 кг вантажу. 15.03.2017 року уповноважена ТОВ «ПРОДАКВА» особа (TOB «Інтертранс») звернулося до митного посту «Іллічівськ» Одеська митниця ДФС з митною декларацією №UA500120.2017.000313 від 15.03.2017р. та пакетом документів для митного оформлення товару. Однак, в оформленні зазначеної митної декларації Відповідачем було відмовлено, в зв'язку із незгодою співробітників Відповідача із заявленою митною вартістю товару про, що 15.03.2017р. було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2017/00002 та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2017/000001/2. Оскільки несвоєчасне отримання товару могло призвести до зупинення виробництва та невиконання Позивачем, взятих на себе зобов'язань по поставці товару своїм контрагентам 16.03.2017 р. Позивач подав до митних органів нову митну декларацію №UA500120/2017/000356 від 16.03.2017р. із зазначенням таких обставин в цій митній декларації. В рішенні про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 року №UA500120/2017/000001/2 зазначено: частиною першою ст.337 МКУ визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МКУ. За результатами проведеної шляхом обміну електронними повідомленнями консультацій між митним органом і декларантом, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації щодо митної вартості на товари, митне оформлення яких вже здійснено, згідно з положеннями п.1. ст. 55 МКУ митним органом буде здійснено коригування митної вартості, заявленої декларантом, до рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за подібними (аналогічними ) товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 8,5 дол. США/кг нетто (митна декларація № UA125230/2017/751081 від 06.03.2017), ніж заявлено декларантом - 7,05 дол. США/кг нетто. В рішенні про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 року №UA500120/2017/000001/2 в обґрунтування вимоги про надання Позивачем додаткових документів вказується: «Подані документи містять розбіжності, а саме: згідно пункту 3.4. контракту від 01.11.2016р. №2016-11-01 має бути наявна копія експортної декларації, проте зазначений документ до митного оформлення не наданий; відсутні відомості щодо вартості страхування вантажу, так як за умовами СІР вартість страхування не включено до складових митної вартості як така, що сплачується Покупцем». Проте позивач не згоден з вказаними рішеннями, а тому звернувся з вказаним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та надав до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, Одеською митницею ДФС встановлені розбіжності в поданих документах та відсутність в них всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена за товар, при цьому, дані ЄАІС свідчать про здійснення розмитнення подібних товарів за значно вищою ціною, ніж заявлена позивачем.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.11.2016 року між підприємством «DАКТОРАК MANAGEMENT LP» (Постачальник) та ТОВ «ПРОДАКВА» (Покупець) був укладений Контракт №2016-11-01, відповідно до умов якого Постачальник постачає даному Покупцю Товар, який вказується в Додатках до даного Контракту (п.1.1. Контракту).

У відповідності до п.1.2. Контракту Покупець (ТОВ «ПРОДАКВА») приймає Товар та бере на себе зобов'язання щодо розрахунків з Постачальником. В межах Контракту від 01.11.2016 року ТОВ «ПРОДАКВА» імпортував на митну територію України у березні 2017 року товар, зазначений у Додатку № 17 від 15.02.2017р. до Контракту, а саме Ікра мойви заморожена (Mallotus villo sus) очищена, без ястикової оболонки, для промислової переробки.

Поставка товару здійснювалась на умовах СІР (фрахт /перевезення і страхування оплачені до) м.Чорноморськ, згідно із Інкотермс 2010, що означає: що продавець доставить товар названому їм перевізнику.

За умовами СІР на продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати до доставки в такий спосіб товару.

Отже продавець зобовязаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески.

Судом встановлено, що 15.03.2017 декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару "Ікра мойви заморожена" до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) № UA500120/2017/000313, у якій митну вартість товару зазначено на рівні 7,05 долара США за кг нетто.

Частиною першою статті 265 Митного кодексу України Визначено, що декларантом має право виступати при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України резидент, яким або від імені якого укладено цей договір.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 ст. 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до Одеської митниці ДФС разом з МД декларантом позивача були подані: зовнішньоекономічний договір від 01.11.2016 року №2016-11-01, додаток до договору від 18.01.2017 року №13, комерційний інвойс від 18.01.2017 №SR013263 та інші товарно-супровідні документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Також частинами першою, четвертою статті 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлння, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Під час контролю поданих для підтвердження заявленої митної вартості документів встановлено, що у вказаних документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товару, а саме:

- згідно пункту 3.4 контракту від 01.11.2016 №2016-11-01 має бути наявна копія експортної декларації, проте зазначений документ до митного оформлення не подано;

- відсутні відомості щодо вартості страхування вантажу, так як згідно умов поставки СІР вартість страхування не включено до складових митної вартості як така, що сплачується покупцем.

Вказане виключило можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовило необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, до яких, зокрема, відносяться виписка з бухгалтерської документації.

Крім того, частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Також, статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

На підставі положень ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10-ти календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

6) копію митної декларації країни відправлення;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того декларанту позивача повідомлено, що у відповідності до положень ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На зазначену вимогу митниці декларант 20.02.2017 електронним листом б/н повідомив про неможливість подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Отже, декларантом додаткових документів у підтвердження заявленої митної вартості товару, надання яких передбачено законом, а саме: каталогів, прейскурантів виробника товару, висновків про якісні характеристики товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та інш. на правомірну вимогу митниці не надано.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктами 2, 3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також згідно з ч. 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС були проведені консультації шляхом електронного листування, про що наявні записи в рішенні про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 №UА500120/2017/000001/2.

За результатами проведеної консультації встановлено, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано внаслідок не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів.

Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей 58, 59 - за ціною договору або за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Натомість, у митному органі наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, тому у відповідності до положень ст. 60 Митного кодексу України можливо застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до статті VII - Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Отже митну вартість оцінюваного товару визначено з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 піл час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані нрограмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митною контролю та інші.

Статтею 6 Указ Президента України від 25.08.94 М475/94 "Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів" встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обгрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

З метою забезпечення повноти оподаткування відповідачем проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за подібними (аналогічними) товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 8,50 долара США за кг нетто (МД від 06.03.2017 № UА125230/2017/751081), ніж заявлено декларантом - 7,05 долара США за кг.

Отже, у зв'язку з викладеним та у відповідності до положень ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 № UА500120/2017/000001/2.

Частиною другою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості від 15.03.2017 №UА500120/2017/000001/2 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Також у рішенні про коригування митної вартості від 15.03.2017 №UА500120/2017/000001/2 визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю - митна декларація від 06.03.2017 № UA125230/2017/451081.

Додатково декларанту було роз'яснені вимоги п.2 ч. 3 статті 52 Митного кодексу України на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його право у відповідності до п. 4 ч.З ст. 52 Митного кодексу України оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів шодо коригування митної вартості оцінюваних юварів.

Отже Одеською митницею ДФС правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства та у межах своєї компетенції прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару від 15.03.2017 №UA500120/2017/000001/2. При цьому прав та свобод позивача митницею порушено не було, а отже позовні вимоги щодо скасування вказаного рішення про коригування митної вартості товарів задоволенню не підлягають.

Пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено мигну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1. 2, 3 статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційною призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення.

Відповідно до п 7.1. наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 "Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа" у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Оскільки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості від 15.03.2017 №UA500120/2017/000001/2, надалі Одеською митницею ДФС була видана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2017 №UA500120/2017/00002 та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, спірну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення митницею прийнято правомірно та у відповідності до чинною законодавства, права та законні інтереси позивача при цьому не порушувалися, а відтак позовні вимоги щодо скасування Картки відмови задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 8 статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі ненадання декларантом позивача до митниці додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, з урахуванням положень ст. 55 Митного кодексу України сума фінансової гарантії підлягатиме перерахуванню до Державного бюджету України у відповідності до положень розділу X Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що після звернення до суду з позовом позивач дізнався від контрагента за договором про те, що страхування товару не здійснювалось, що є порушенням умов Договору, але дану інформацію вони відповідачу під час подання декларації не надавали.

Таким чином, під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття спірних рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 №UA500120/2017/000001/2, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2017 №UA500120/2017/00002 Одеська митниця ДФС діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ "Продаква".

Аналогічні висновки зробив Верховний суд України у своїх рішеннях від 30.06.2015 року по справі №21-591а15, від 10.04.2012 року по справі №21-52а12, від 01.10.2013 року по справі №21-354а13, від 15.10.2013 року по справі №21-270а13 та Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях від 31.01.2014 року по справі №К/800/41272/13 та від 17.12.2013 року по справі №К/800/28635/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що Одеською митницею ДФС правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства та у межах своєї компетенції прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару від 15.03.2017 №UA500120/2017/00001/2 та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2012/00002, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 158, 163, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДАКВА» до Одеської митниці ДФС про визнання недійсною картки відмови та скасування рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 25.04.2017 року.

Суддя Е.А.Іванов

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДАКВА» до Одеської митниці ДФС про визнання недійсною картки відмови та скасування рішення відмовити повністю.

25 квітня 2017 року.