Справа № 804/2337/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 р. Справа № 804/2337/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
преставника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Воловик і партнери груп" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- ТОВ «Воловик і партнери груп» не погоджується з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, обгрунтовуючи тим, що позивачем подано звітну податкову декларацію з плати за землю, однак, у зв`язку із виявленної помилкою замість орендної плати за землю визначено земельний податок, - подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю зі зменшенням грошових зобовязань з плати за землю;
- одночасно 29.08.2014 року позивачем подано звітну податкову декларацію №14000843 з плати за землю, якою товариством було нараховано грошові зобовязання з плати за землю на 2014 рік у вигляді орендної плати, отже, товариством самостійно виправлено помилку в серпні 2014 року і відповідно до податкової звітності позивач не має платити земельний податок.
В судовому засіданні 18.04.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.
На судове засідання 25.04.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача проти позову заперечив та просив залишити адміністративний позов без задоволення, наголошуючи на правомірності прийнятих рішень та посилаючись на те, що пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобовязання.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі підпункту 19-1.1.1, підпункту 19-1.1.2, пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 57.1 статті 57, підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку з питання порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобовязання з земельного податку за січень-серпень у 2014 році ТОВ «Воловик і партнери груп».
За результатами перевірки складено акт від 28.02.2017 №428/12-03/33452959.
Згідно з висновком акта, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Воловик і партнери груп» термінів сплати узгодженого грошового зобовязання (земельний податок).
На підставі акту перевірки від 28.02.2017 №428/12-03/33452959 відповідачем прийнято та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення від 20.03.2017 року:
Надаючи оцінку доводам відповідача про несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобовязань ТОВ «Воловик і партнери груп», суд виходить із наступного.
В день укладання договору, 26.08.2010 року робочою комісією Криворізької міської ради по оформленню прийому та передачі земельних ділянок в межах міста та ТОВ «Воловик і партнери груп» складено акт приймання-передачі земельної ділянки, за яким позивач приняв в оренду земельну ділянку площею 3,8247 га, для розміщення виробничих приміщень із ремонту і складування гірничошахтного обладнання та для розміщення прилеглої залізничної колії у Саксаганському районі міста на вул. Юнацькій, 11б, на якій знаходиться (а.с.57):
- обєкти нерухомого майна: комплекс (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП КБТІ від 30.01.2006 року №9702599), що не входить до складу обєкта приймання-передачі;
- обєкти благоустрою, що входять до складу обєкта приймання-передачі.
На підставі положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, відповідачем до позивача застосовано штрафні санкції за період з 02.03.2014 року по 29.08.2014 року та по 17.10.2014 року у розмірі 10% та 20% погашеної суми податкового боргу, відповідно до розрахунків штрафних (фінансових) санкцій, складених до акту перевірки (а.с.22,24).
Представник відповідача в обгрунтування правомірності прийнятого рішення контролюючим органом послався на лист Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014 року №1602/11/10/14-14, в якому зазначено, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобовязання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення (а.с.60).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що за приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.
Як зазначено пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Разом з тим, згідно із приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас, відповідно до приписів пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
При цьому, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Таким чином, вказаними нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок та нову декларацію з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.
Матеріалами справи підтверджується своєчасне подання позивачем до податкового органу відповідної звітності, самостійне усунення виявлених недоліків шляхом подання уточнюючого розрахунку до початку проведення перевірки контролюючим органом.
Крім того, суд зазначає, що згідно положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов'язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.
Під час судового розгляду справи встановлено погашення узгодженої суми плати за землю своєчасно та в повному обсязі згідно до вище вказаних та долучених до матеріалів справи копій платіжних доручень.
Таким чином, оскільки подання платником податків у встановленому порядку контролюючому органу уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань чинним податковим законодавством не визначено як джерело погашення податкового боргу, то, з врахуванням встановлених у даній справі обставин, застосування до позивача штрафу, передбаченого з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, суд вважає безпідставним.
З огляду на встановлені у справі обставини, висновок контролюючого органу щодо наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України є помилковим, у зв'язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
У звязку із задоволенням адміністративного позову, документально підтверджені судові витрати згідно платіжного доручення від 05.04.2017 року №36 на суму 1600 грн. підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Воловик і партнери груп» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Воловик і партнери груп» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1600 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1