Справа № 823/316/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року справа № 823/316/17

м. Черкаси

12 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря - Тараненка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Колос Чигиринщини" до Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, Чигиринської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни номер запису про інше речове право 15880507 дата та час державної реєстрації 15 березня 2016 року (17:45:53год.) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,7505 га, кадастровий номер НОМЕР_1 належної ОСОБА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" на підставі договору оренди землі б/н від 25.02.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період дії договору оренди землі від 26.05.2011 укладеного між ПП "Колос Чигиринщини" та фізичною особою ОСОБА_1, відповідачем проведено державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за ТОВ СП "Нібулон" на підставі договору оренди землі від 25.02.2010 № б/н та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016 б/н, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ СП "Нібулон", що на думку позивача свідчить про подвійну реєстрацію речових прав та не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Представник позивача у судове засідання не прибув, направив на адресу суду клопотання в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних в ній матеріалів. Вказаним клопотанням представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі.

Представник Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області до зали судового засідання не прибув, натомість надав заперечення на позов, в якому в повному обсязі заперечив проти задоволення позовних вимог ПП "Колос Чигиринщини" та наголосив, що адміністрація не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не приймала спірного рішення. У наданих запереченнях представник Чигиринської РДА просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник Чигиринської міської ради до зали судового засідання також не прибув, натомість надав заперечення на позов, в якому в повному обсязі заперечив проти задоволення позовних вимог ПП "Колос Чигиринщини" та наголосив, що міська рада не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не приймала рішення про реєстрацію права оренди. Натомість державний реєстратор Чигиринської міської ради Грицаєнко О.А. лише внесла зміни 16.03.2016 до вже зареєстрованого права оренди земельної ділянки та не мала правових підстав для відмови у проведенні даної реєстраційної дії, оскільки заявником ТОВ СП "Нібулон" надано усі необхідні документи.

Представник ТОВ СП "Нібулон" щодо задоволення адміністративного позову ПП "Колос Чигиринщини" заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях, з огляду на те, що на виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 у справі № 2а-4126/11/1470 державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", оскільки вказаним рішенням був встановлений пріоритет факту набуття права оренди на спірну земельну ділянку саме за ТОВ СП "Нібулон".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 до зали судового засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,7505 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданий 25.02.2010 відділом Держкомзему у Чигиринському районі).

26.05.2011 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та приватним підприємством "Колос Чигиринщини" (Орендар) укладено договір оренди землі № 80, у відповідності до якого в оренду підприємству терміном на 5 років передавалась вищевказана земельна ділянка (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області 03.08.2011, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за №00175).

03.08.2015 між ОСОБА_1 (Орендодавець) та приватним підприємством "Колос Чигиринщини" (Орендар) укладено додатковий договір до договору оренди землі № 80, у відповідності до якого спірна земельна ділянка передавалась в оренду терміном на 10 років.

08.02.2017 позивачем були подані документи до державного реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за собою на підставі наведеного додаткового договору.

Рішенням державного реєстратора права від 08.02.2017 № 33758764 позивачеві було відмовлено у такій реєстрації, в зв'язку з тим, що були встановлені суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: заявлене право оренди щодо спірної земельної ділянки зареєстровано за іншим Орендарем та термін дії зареєстрованого договору оренди землі не закінчився.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ПП "Колос Чигиринщини" встановлено, що рішенням державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. від 12.08.2016, індексний номер 30908521, за ТОВ СП "Нібулон" зареєстровано права оренди земельної ділянки площею 1,7505 га, яка розташована в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер :01:002:0088 терміном на строк 7 років з правом пролонгації, на підставі договору оренди землі від 25.02.2010 № б/н та договору про внесення змін до договору оренди землі від 15.03.2016 № б/н, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ СП "Нібулон".

Вважаючи оскаржуване рішення державного реєстратора протиправним, ПП "Колос Чигиринщини" звернулось з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі - Закон №161), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі - Закон №1952).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону №161, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки, як передбачено ч. 5 ст. 6 цього Закону підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вказана норма повністю кореспондується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Аналізуючи вищевказані норми суд дійшов висновку, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 у справі № 2а-4126/11/1470 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" до відділу Держкомзему в Чигиринському районі про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено в повному обсязі, зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі у тому числі договору №114 від 23.08.2006 щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1; зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію договорів оренди землі, зокрема від 25.02.2010 щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1, який уклали ТОВ СП "НІБУЛОН" і власник земельної ділянки - ОСОБА_1 Вказане рішення суду набрало законної сили 04.07.2011, за наслідком перегляду Одеським апеляційним адміністративним судом.

Крім того, суд також з'ясував, що рішенням Верховного Суду України від 08.12.2010 у справі № 6-59080св10, яке було доповнено додатковим рішенням Верховного Суду України від 02.03.2011 у справі № 6-59080св10 витребувано від приватного підприємства "Колос Чигиринщини" та повернуто належну ОСОБА_1 земельну ділянку.

На виконання вказаного рішення суду державним реєстратором 16.03.2016 було здійснено державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ СП "НІБУЛОН" та здійснено оскаржувану державну реєстрацію договору від 09.08.2016 № б/н про внесення змін до договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ СП "Нібулон" відносно цієї ж земельної ділянки.

Зі змісту ч. 3 ст. 10 Закону №1952 вбачається, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закон № 1952 державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Верховний Суд України у Постанові від 29.09.2015 по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Дослідження матеріалів справи дає суду підстави зробити висновок, що державним реєстратором було перевірено інформацію із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0088 та не знайдено наявність речового права оренди на дану земельну ділянку за ПП "Колос Чигиринщини", тому суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач здійснив нібито повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, оскільки державним реєстратором згідно інформації із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0088 - не знайдено наявність речового права оренди на дану земельну ділянку за ПП "Колос Чигиринщини", тому у останнього були відсутні правові підстави для відмови ТОВ СП "Нібулон" у здійсненні оскаржуваної державної реєстрації права оренди землі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державний реєстратор під час вчинення оскаржуваних дій діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ПП "Колос Чигиринщини" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 25.04.2017 року