Справа № 373/524/17
Суддя: Рева О. І.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/524/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

при секретарі Товстій В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.03.2017 звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати протиправною відмову Переяслав-Хмельницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в перерахунку пенсії як державному службовцю; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії державного службовця у розмірі 84% від розміру заробітної плати на його посаді державного службовця із 10.02.2017 та стягнути понесені судові витрати.

21.03.2017 відповідач направив до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що до 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців було врегульовано Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993. Проте, з 01.05.2016 набрав чинності ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 10.12.2015 за нормами якого ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 16.12.1993 втратив чинність, окрім ст. 37 щодо кола певних осіб. Стаття 371 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993, якою було визначено порядок перерахунку пенсій державних службовців, втратила чинність.

Окрім того, ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 є бланкетною нормою і відсилає до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині призначення пенсій державним службовцям. ОСОБА_2 не містить норми, котра вказує на перерахунок пенсій у звязку з підвищенням заробітку працюючих державних службовців.

Також вказує на те, що відсутній механізм перерахунку пенсій державним службовцям, котрі вийшли на пенсію до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015.

Позивач у судовому засіданні, викладені в позовній заяві вимоги підтримав у повному обсязі, інших доводів не зазначив.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Судом було встановлено, що з 25.10.2010 позивачу призначено пенсію на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 84% від середньої заробітної плати державного службовця. На даний час вид пенсії позивача зазначено як пенсія по віку службовцю в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до довідки Денисівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 13.02.2017 № 21 сума заробітної плати за посадою сільського голови з якої призначено пенсію, для її перерахунку з грудня 2015 року становить 3636,00 грн.

16.02.2017 позивач звернувся із заявою до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про перерахунок пенсії державного службовця.

Листом від 21.02.2017 відповідач відмовив позивачеві у перерахунку його пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» й виключено п.4 (яким було установлено порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії), що свідчить про неврегульованість питання перерахунку пенсій державних службовців, що передбачено Законом України «Про державну службу», у визначеному порядку.

ЄСПЛ у рішенні по справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) зазначив (п.п.38-40) про те, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, відсутність механізму реалізації права на перерахунок пенсії є втручанням у визначений майновий інтерес позивача за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 та ч.1 ст. 58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Окрім того, у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ вказує, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Конституційний Суд України в рішенні № 9-рп/2009 від 28 квітня 2009 року, вказуючи на недопустимість звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод, що об'єктивно призведе до погіршення становища особи в суспільстві через їх обмеження, зробив концептуальне застереження органам державної влади про те, що невиконання державою своїх зобов'язань призводить до порушення принципів правової держави, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави (абзац п'ятий пункту 5 мотивувальної частини).

Статтею 46 Конституції гарантоване право громадян на соціальний захист, що передбачає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України зауважив, що вже неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Отже, ст. 371 Закону України «Про державну службу», ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мають діяти на сьогодні і вони, на переконання суду, не змінені, не скасовані в установленому Конституцією України порядку.

Відповідно до вимог ст. 371 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами частини першої статті 58 Конституції України закони й інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституція України має вищу юридичну силу, а закони й інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй.

Законодавець, змінюючи чинне законодавство, має балансувати між необхідністю змін у законодавчому регулюванні та збереженням стабільності в суспільстві, однак слід пам'ятати, що першочерговими є інтереси громадян.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (абзаци перший і другий пункту 5 мотивувальної частини вказаного рішення).

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 визначено, що ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 16.12.1993, крім ст. 37, втратив чинність. Однак, правовідносини позивача із відповідачем, як органом держави, відповідальним за призначення, виплату та перерахунок пенсії, виникли та тривали з 2010 року. При цьому, законодавством, яке діяло з того часу до 01.05.2016 було передбачено право на перерахунок пенсії державним службовцям. Таким чином, при виході на пенсію державний службовець мав правомірні очікування щодо отримання пенсії у відсотковому відношенню до розміру своєї заробітної плати та співставному із заробітною платою працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Таким чином, посилання відповідача на обставини втрати чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ протирічить статті 58 Конституції України та вищезазначеним рішенням Конституційного Суду України.

Рівність усіх перед законом, що випливає із частини першої статті 24 Конституції України, впливає на регулювання всіх суспільних відносин. Дотримання цього принципу означає, зокрема, й безпідставну заборону без розумного виправдання запроваджувати різницю в правах осіб, які належать до однієї й тієї самої категорії (заборону відмінного поводження з особами, які знаходяться в однакових чи споріднених ситуаціях).

Статтею 1 Протоколом № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1.

Разом з тим, виникла ситуація, при якій однакові за статусом особи (пенсіонери державної служби, звільнені з однакових посад, відповідної категорії та однаковим стажем роботи тощо) отримають різні за розміром пенсії, а відповідачем в порушення вищевказаних приписів законодавства допущено дискримінацію позивача у частині визначення розміру пенсії співмірному із пенсіями, які отримують громадяни, що вийшли на пенсію в інший час, але із більше визначеним розміром заробітної плати за аналогічної посади та інших складових для обрахунку пенсії.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідачем не доведено, що обмеження позивача у реалізації його права на перерахунок пенсії державного службовця відбулось через обмежені фінансові можливості держави та реальні загрози економічній безпеці України.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною пятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Зважаючи на вищевикладене та положення ст. ст. 43, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок призначеної йому пенсії державного службовця з 01.03.2017 у звязку із підвищенням заробітної плати Денисівського сільського голови Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 № 15-1 «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670», зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26 вересня 2013 р. за № 1661/24193, затверджено форму довідок про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію; про заробітну плату державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на посадах, з яких призначено (перераховано) пенсію.

Позивачем було сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 640,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 8, ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 371 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 , ст. ст. 42,45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 8, 9, 17-19, 71, 79, 94, 159, 161-162 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії, зобовязання проведення перерахунку та виплати пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову № 17/К-01 від 21.02.2017 Переяслав-Хмельницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 84% заробітної плати працюючого державного службовця (службовця органу місцевого самоврядування) відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи, у звязку з підвищенням з 01.12.2015 посадового окладу Денисівського сільського голови Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Зобовязати Переяслав-Хмельницьке обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити з 01.03.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 84% заробітної плати працюючого державного службовця (службовця органу місцевого самоврядування) відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи, у звязку з підвищенням з 01.12.2015 посадового окладу Денисівського сільського голови Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Стягнути з Переяслав-Хмельницького обєднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Виготовлення повного тексту постанови вчинено 20.04.2017.

Суддя О.І.Рева