Справа № 813/918/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року справа № 813/918/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НАТАЛКА-СІТІ до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НАТАЛКА-СІТІ» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.02.2017 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі рішення про результати розгляду первинної скарги №285/10/15-32-10-01-07 від 31.01.2017 р. та Акту про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №3556/14-02/31068954 від 09.11.2016 є протиправним, оскільки висновки Акту перевірки суперечать фактичним обставинам справи. Вбачає, що ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» мало право застосовувати пільгову ставку податку при виплаті доходу у вигляді відсотків на користь банку-нерезидента. Позивач зазначив, що податковий орган неправильно протлумачив терміни, які наведені в Договорі про надання кредиту для рефінансування торгового центру ТОВ Наталка-Сіті» від 06.06.2008 р., у результаті чого дійшов хибного висновку про наявність інших сторін договору, які можуть бути бенефіціарами по нарахованих відсотках.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав повністю з підстав викладених у ньому та додаткових поясненнях, просив його задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначив, що податковий орган не мав належних підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав додаткові пояснення, аналогічні викладеним у запереченні на позов. На думку відповідача, ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.) не є бенефіціарним власником отриманих відсотків, а діє у якості уповноваженого ведучого організатора та кредитного агента та агента забезпечення інших фінансових сторін, тому позивач не мав права застосовувати знижену ставку податку на доходи іноземних юридичних осіб. Оскаржуване рішення є правомірним та прийнятим у відповідності до вимог законодавства, у звязку з чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доводи представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилається як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НАТАЛКА-СІТІ» зареєстроване 21.10.2002 року. На час проведення перевірки перебувало на обліку в ДПІ у Київському р-ні м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

На підставі протоколу Загальних зборів Учасників ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» від 30.11.2016 року Товариство змінило своє місцезнаходження на м. Львів, пр. Чорновола, 63, офіс 811, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.03.2017 року. На момент подачі позову та на даний час позивач перебував на обліку у Личаківській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (Шевченківське відділення), що підтверджується Витягом №009 з реєстру платників податку на додану вартість від 12.01.2017 року.

ДПІ у Київському р-ні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2015 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складено акт № 3157/14-02/31068954 від 05 жовтня 2016 року.

Не погодившись з його висновками, 12.10.2016 року ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» скористалось правом на адміністративне оскарження та подало заперечення на вищезазначений акт. У результаті розгляду заперечення було призначено та проведено повторну перевірку та прийнято новий акт про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №3556/14-02/31068954 від 09.11.2016 року.

У Акті від 09.11.2016 року ДПІ у Київському р-ні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області зроблено висновок, серед іншого, про порушення пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 1388994 грн.

10.11.2016 року ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» подало свої заперечення на даний Акт від 09.11.2016 р., в результаті розгляду якого отримано негативну відповідь ДПІ у Київському р-ні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 21.11.2016 року. На підставі Акту від 09.11.2016 р. було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.11.2016 р. № НОМЕР_1, яким, у звязку з порушенням ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 1 736 243 грн, з яких за податковими зобовязаннями 1 388 994 грн., за штрафними санкціями 347 249 грн.

02.12.2016 року ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» подало скаргу на податкове повідомлення-рішення від 23.11.2016 р. № до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

03 лютого 2017 року ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» отримало від Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області рішення про результати розгляду первинної скарги, прийняте 31.01.2017 р.

Даним рішенням було скасовано відповідне податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському р-ні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 23.11.16 № про донарахування податкового зобовязання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 1388994 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 347249 грн. з підстав застосування неправильної форми податкового повідомлення-рішення та зобовязано начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області здійснити заходи щодо винесення податкового повідомлення-рішення про донарахування податкового зобовязання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 1388994 грн., застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 382986 грн. та відповідної суми пені на підставі п. 129.1 ст. 129 ПКУ за формою «Д» у відповідності до вимог Порядку №1204.

У звязку з чим ГУ ДФС в Одеській області 22.02.2017 р. було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено порушення ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 1388994 грн., застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 382986 грн., що в сукупності складає 1771980 грн.

В Акті №3556/14-02/31068954 від 09.11.2016 року податковим органом зазначається про заниження ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 1 388 994 грн, у звязку із застосування ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ», передбаченої ст. 11 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Україною та Угорщиною, пільгової ставки податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 10 % від суми виплачених на користь банку-нерезидента відсотків замість ставки, визначеною п.п. 141.4.1. Податкового кодексу України у розмірі 15 %. Податковий орган мотивує свої висновки тим, що «OTP BANK NYRT» (Угорщина) не є безпосереднім кредитором та власником отриманих відсотків, а діє у якості уповноваженого ведучого організатора та кредитного агента та агента забезпечення інших фінансових сторін у рамках покладених на нього зобовязань іншими кредиторами перелік яких не визначається. Таким чином, на думку відповідача, «OTP BANK NYRT» (Угорщина) відповідно до умов договору визначене у якості «первинного кредитора», як сторони через яку здійснювалось кредитування та надання коштів на адресу позичальнику, але не є безпосереднім власником кредитних коштів.

Судом встановлено, що 06 червня 2008 року між ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ», в якості Позичальника, ТОВ «МЕГА ТРЕЙД КОМПАНІ», в якості Поручителя, ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.), в якості Організатора, ОСОБА_3, ОСОБА_3 забезпечення, Первісного Кредитора та АТ «ОТП БАНК», в якості Банку-Держателя рахунку було укладено Договір про надання кредиту для рефінансування торгового центру Наталка-Сіті від 06.06.2008 р. Згідно п.1.1. договору ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» отримало кредит в сумі 23 000 000 дол. США.

Згідно з п.1.4. Договору кредиту якщо в будь-який час існує тільки один (1) Кредитор в якості сторони даного Договору, то всі посилання в Договорі на «Кредиторів». «Первісних кредиторів», «Мажоритарних кредиторів» вважаються і трактуються як посилання на такого Кредитора.

Відповідно до Додатку 1 «Кредитори» до Договору кредиту єдиним кредитором визначено «OTP BANK NYRT». Інших осіб, окрім «OTP BANK NYRT», які є кредиторами чи мають право на отримання виплат згідно Договору, Договором не передбачено.

12 серпня 2011 року між ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ», в якості Позичальника, ТОВ «МЕГА ТРЕЙД КОМПАНІ», в якості Поручителя, ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.), в якості Організатора, ОСОБА_3, ОСОБА_3 забезпечення, Первісного Кредитора та АТ «ОТП БАНК», в якості Банку-Держателя рахунку було укладено Додатковий договір до Договору про надання кредиту для рефінансування торгового центру Наталка-Сіті від 06.06.2008 р.

15 серпня 2013 року було укладено Першу додаткову угоду до Договору про надання кредиту для рефінансування торгового центру Наталка-Сіті від 06.06.2008 р. між тими ж сторонами. Даними додатковими угодами також не передбачено жодних інших сторін, уповноважених на отримання виплат за кредитом, окрім ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.).

На виконання умов договору про надання кредиту для рефінансування торгового центру Наталка-Сіті від 06.06.2008 р. ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» перераховувало відсотки за користування кредитними коштами на користь нерезидента «ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.)» у період, що перевірявся, згідно платіжних доручень на загальну суму 1 140 013,1 дол. США, в тому числі у 2015 році у сумі 781 182,1 дол. США та у першому півріччі 2016 року у сумі 358 830,91 дол. США.

При цьому, як зазначено в Акті перевірки та підтверджено позивачем, ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» застосовувало знижену ставку податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 10% згідно Конвенції між Україною і Угорською Республікою про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень від 19.05.1995 р., ратифікована Україною 23.04.1996 р.

ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» було представлено до перевірки та подано суду сертифікати резиденції від 28.01.2015 року та 29.02.2016 року легалізовані та перекладені відповідно до законодавства України, які підтверджують, що «ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.)» є резидентом Угорщини.

На запит позивача, OTP BANK NYRT надав лист від 27.03.2017 року, в якому підтверджує, що він є регульованою та зареєстрованою фінансовою банківською установою відповідно до законодавства Угорщини; діяв від власного імені, як при видачі кредиту, так і весь подальший період; є бенефіціарним власником отриманих відсотків.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_2 від 22.02.2017 позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Між Україною і Угорською Республікою підписана Конвенція про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень від 19.05.1995 р., ратифікована Україною 23.04.1996 р. (далі Конвенція). Відповідно до ст. 11 Конвенції між Україною і Угорською Республікою про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись у цій другій Державі. Однак, такі проценти можуть також оподатковуватись у тій Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач фактично має право на проценти, податок, що стягується, не повинен перевищувати 10 відсотків від загальної суми процентів. Компетентні органи Договірних Держав за взаємною згодою встановлюють спосіб застосування такого обмеження.

Відповідно до ст. 9 Конституції України від 28.06.1996 р. та ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 р. чинні міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом 103.1. статті 103 Податкового кодексу України встановлено, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно з п. 103.2. ст. 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 ст. 103 ПК України.

Пунктом 103.3. статті 103 ПК України передбачено, що бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Згідно з п. 103.4. ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

В п. 103.5. ст. 103 ПК України зазначено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, положення чинного податкового законодавства надають право платнику податку застосовувати зменшену (пільгову) ставку податку на прибуток іноземних юридичних осіб у разі, якщо в платника наявна легалізована (апостильована) довідка (сертифікат) про резидентський статус нерезидента та, якщо нерезидент є бенефіціарним власником таких доходів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до перевірки належним чином легалізовані (апостильовані та перекладені) сертифікати резиденції. Україна та Угорська Республіка є учасниками Конвенціїї, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 р., а тому проставлення апостилю є достатнім для визнання юридичної сили зазначених документів на території України.

Стосовно права на отримання відсотків «ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.)», то висновки відповідача про те, що банк не є бенефіціарним власником відсотків по кредиту є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються наявними в справі доказами та не доведені відповідачем. Натомість, аналіз положень Договору про надання кредиту для рефінансування торгового центру Наталка-Сіті від 06.06.2008 р. та додаткових угод до нього, а також листа OTP BANK NYRT від 27.03.2017 р., дозволяє зробити висновок, що «ОТП БАНК НІРТ. (OTP BANK NYRT.)» є особою, що має право на отримання виплат, у тому числі відсотків, за Договором. Будь-які посилання на те, що банк укладав Договір, як агент, посередник чи номінальний утримувач третьої особи, в Договорі відсутні та не підтверджуються іншими матеріалами справи.

Також, згідно з п. 7 ІІ розділу Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 - податкові повідомлення-рішення згідно з пунктами 4-6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому у разі отримання вищезазначених рішень структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу, або відповідальною особою, визначеною керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечується надання такого рішення структурному підрозділу, яким складалось попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 1 робочого дня, що настає за днем його отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про результати розгляду первинної скарги прийнято 31.01.2017 року, а податкове повідомлення-рішення прийняте 22.02.2017 року, що вказує на порушення податковим органом 3-денного строку для винесення податкового повідомлення-рішення.

Стосовно тверджень позивача про те, що податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДФС в Одеській області, а не ДПІ у Київському р-ні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, що є порушенням п. 7 ІІ розділу Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, то суд не бере їх до уваги, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 р., який набрав чинності 01.01.2017 року, внесено зміни в ст. 191 Податкового кодексу Українита доповнено Кодекс статтею 193, якими, зокрема, передано повноваження винесення податкових повідомлень-рішень від податкових інспекцій до Головних управлінь Державної фіскальної служби областей (територіальних органів контролюючого органу).

У додатковим поясненнях до заперечень на адміністративний позов ТОВ «НАТАЛКА-СІТІ» відповідач зазначає, що здійснення операцій щодо користування кредитними коштами згідно Договору про надання кредиту для рефінансування торгового центру Наталка-Сіті від 06.06.2008 р. та додатків до нього відповідно до пп. 14.1.159. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України є операціями з повязаними особами. Однак, суд не бере до уваги дані пояснення, оскільки вони не впливають на порядок оподаткування доходів нерезидентів, передбачений п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене вище, враховуючи те, що відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 22.02.2017 року з порушенням норм матеріального права, без достатніх правових підстав та порядку прийняття податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку, що позивач правомірно та у відповідності до чинного законодавства застосовував понижену ставку податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ст.4 ПК України податкове законодавство базується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Аналіз норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі дає можливість суду дійти висновку, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення рішення відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства та принципів адміністративного судочинстві, передбачених ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа Руїз Торіха проти Іспанії (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи встановлені обставини та враховуючи положення чинного законодавства, суд вважає, що суб'єктом владних повноважень належним чином не доведено правомірності оскаржуваного рішення, а зібраними по справі доказами підтверджено обґрунтованість заявленого позову.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог статті 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_2 від 22.02.2017.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань 26 579 (двадцять шість тисяч пятсот сімдесят девять) гривень 71 копійка сплаченого судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НАТАЛКА-СІТІ.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський