Справа № 820/6305/16
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 р.Справа № 820/6305/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 820/6305/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва"

до Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними рішення та дій, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів № 251220151 від 25.12.2015 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області;

- визнати протиправними дії Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкових документів Товариства з обмеженою відповідальністю Українські технології будівництва (), а саме: податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та додатків №1, №2, №5 до них; податкових накладних №№ 16, 17 від 23.09.2016 року, №18 від 26.09.2016 року, №20 від 27.09.2016 року, №№ 21, 24 від 28.09.2016 року, №25 від 29.09.2016 року, №№ 26, 27, 28, 29,30, 31, 32, 33 від 30.09.2016 року, №№ 1, 2 від 03.10.2016 року, № 3 від 04.10.2016 року, №№ 4, 5 від 06.10.2016 року, №6 від 10.10.2016 року, №№ 7, 8 від 18.10.2016 року, №№ 10, 11, 12 від 13.10.2016 року, № 13 від 25.10.2016 року, № 15 від 28.10.2016 року, № 16 від 31.10.2016 року, №№ 1, 2, 3 від 15.11.2016 року, №4 від 18.11.2016 року, №№ 5, 6 від 29.11.2016 року, №1 від 06.12.2016 року, №2 від року, №3 від 12.12.2016 року, №№ 4, 5, 6 від 14.12.2016 року, № 7 від 21.12.2016 року, №№ 8, 9 від 22.12.2016 року, №10 від 29.12.2016 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 25.12.2015 року № 251220151, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області;

- зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області забезпечити реєстрацію та прийняття податкових документів в електронному вигляді від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів № 251220151 від 25.12.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Визнано протиправними дії Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкових документів Товариства з обмеженою відповідальністю Українські технології будівництва (), а саме: податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та додатків №1, №2, №5 до них; податкових накладних №№ 16, 17 від 23.09.2016 року, №18 від 26.09.2016 року, №20 від 27.09.2016 року, №№ 21, 24 від 28.09.2016 року, №25 від 29.09.2016 року, №№ 26, 27, 28, 29,30, 31, 32, 33 від 30.09.2016 року, №№ 1, 2 від 03.10.2016 року, № 3 від 04.10.2016 року, №№ 4, 5 від 06.10.2016 року, № 6 від 10.10.2016 року, №№ 7, 8 від 18.10.2016 року, №№ 10, 11, 12 від 13.10.2016 року, № 13 від 25.10.2016 року, № 15 від 28.10.2016 року, № 16 від 31.10.2016 року, №№ 1, 2, 3 від 15.11.2016 року, №4 від 18.11.2016 року, №№ 5, 6 від 29.11.2016 року, №1 від 06.12.2016 року, №2 від 08.12.2016 року, №3 від 12.12.2016 року, №№ 4, 5, 6 від 14.12.2016 року, № 7 від 21.12.2016 року, №№ 8, 9 від 22.12.2016 року, №10 від 29.12.2016 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язано Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 25.12.2015 року № 251220151, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Зобов'язано Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області забезпечити реєстрацію та прийняття податкових документів в електронному вигляді від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, спросив задовольнити її, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 25.07.2007 року було зареєстровано юридичну особу ТОВ Українські технології будівництва за адресою: Харківська обл., місто Харків, вул. Луганська, 31, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. З 26.07.2007 року позивач перебуває на обліку у Київській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

25.12.2015 року між ТОВ Українські технології будівництва та Київською державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було укладено Договір про визнання електронних документів №251220151, предметом даного Договору було визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу, відповідно до п. 1 р.1 зазначеного Договору.

Відповідно до п.3 р.3 вказаного договору передбачено обов'язок органу ДФС забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанції на електронну адресу платника податків.

Колегією суддів встановлено, що 07.10.2016 року ТОВ Українські технології будівництва при реєстрації податкової накладної отримала квитанцію №1, в якій зазначено про порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 та можливе розірвання Договору про визнання електронної звітності.

Згідно відповіді Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №15687/10/20-31-08-02-10 від 18.10.2016 року на неодноразові звернення позивача повідомлено, що з 06.10.2016 року в односторонньому порядку розірвано Договір № 251220151 про визнання електронних документів від 25.12.2015 року у звязку з відсутністю платника за податковою адресою.

Відповідно до пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Згідно з п. 1 р. 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Укладений між сторонами договір про визнання електронних документів №251220151 від 25.12.2015 року є адміністративним договором, істотні умови якого визначаються, зокрема, положеннями цивільного законодавства.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

З матеріалів справи вбачається, договір про визнання електронних документів розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

При цьому, відповідач керувався приписами пункту 4 розділу 6 вказаного договору, згідно з яким орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає належних доказів наявності наведеної умови, яка надає право податковому органу розірвати договір в односторонньому порядку.

Згідно з ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців створено з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 10 цього Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" відомості про юридичну особу (серед яких, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи) включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з ч. 10 ст. 19 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про зміну відомостей про юридичну особу, які відповідно до цього Закону зазначаються у виписці з Єдиного державного реєстру, державний реєстратор повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) заявнику виписку з Єдиного державного реєстру у день отримання від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України відомостей про внесення відповідних відомостей до відомчих реєстрів.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення про розірвання в односторонньому порядку договору №251220151 від 25.12.2015 року було прийняте на підставі листа Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 03.10.2016 року №70/8-15645 та довідки про встановлення місцезнаходження підприємства з позначкою Місцезнаходження юридичної особи не встановлено.

У вищевказаному листі повідомлено, що в ході виконання доручення №04-32-227-16 від 15.06.2016 року за кримінальним провадженням №0000007 від 12.01.2016 року управлінням СБУ у Харківській області отримані дані щодо можливого використання невстановленими особами реквізитів ТОВ Українські технології будування в протиправній діяльності. Встановлено, що за юридичною адресою ТОВ Українські технології будівництва: м. Харків, вул. Луганська, буд.31, фактично не знаходиться. При цьому, за вказаною адресою розташований одноповерховий приватний будинок, в якому зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом іншими членами сімї. За результатами наданих свідчень встановлено, що з 1955 року по теперішній час ОСОБА_3 мешкає в зазначеному будинку разом із чоловіком, донькою та двома онуками, власником будинку з 1999 року є ОСОБА_4 Зі слів свідка ТОВ Українські технології будівництва їй невідоме, так і директор підприємства - ОСОБА_5, дозволу на реєстрацію або використання в якості поштової адреси підприємству не надавала.

В матеріалах справи міститься Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №79454345 від 02.02.2017 року, відповідно до якої власниками житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Луганська, 31 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Відповідно до договору оренди №1 від 05.01.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ Українські технології будівництва, позивач орендує приміщення за адресою: м. Харків, вул. Луганська, 31 для розміщення офісу (а.с. 108, 92).

Таким чином, наявні матеріали справи свідчать про недостовірність інформації, що викладена у листі Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 03.10.2016 року №70/8-15645.

Також, із наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на дату розірвання договору про визнання електронних документів вбачається, що ТОВ Українські технології будівництва зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація стосовно місцезнаходження юридичної особи - позивача повністю відповідає його місцезнаходженню, вказаному в договорі про визнання електронних документів №251220151 від 25.12.2015 року.

Крім того, відповідно до пункту 12.2 розділу ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588, підрозділи контролюючого органу: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Враховуючи положення Порядку обліку платників податків і зборів, підтверджена вищевказаною довідкою відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо. Водночас, така довідка не може розглядатись як підстава, визначена договором про визнання електронних документів, для його одностороннього розірвання.

Зміна місця реєстрації платника має підтверджуватись відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Приймаючи до уваги, що під час розгляду справи встановлено, що на момент одностороннього розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для вчинення дій щодо розірвання договору в односторонньому порядку.

До того ж, за умовами договору про визнання електронних документів визначено, що підставою для розірвання договору в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифікату відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. Значення словосполучень "зміна місця реєстрації" та "відсутність за місцезнаходженням" не є тотожними у розумінні вимог чинного податкового законодавства України, є різними за тлумаченням та мають різні наслідки, що виникають у разі встановлення таких обставин.

Пунктом 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 р., встановлено виключний перелік підстав для відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації, а саме: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Як вбачається зі змісту квитанцій, при перевірці документів ДФС не були встановлені будь-які передбачені п.9 Порядку №1246 від 29.12.2010 підстави для неприйняття для реєстрації податкових накладних, надісланих ТОВ "Українські технології будівництва", а отже, підстави для відмови в прийнятті для реєстрації податкових накладних відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про протиправність рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів № 251220151 від 25.12.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

З метою поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 25.12.2015 року № 251220151, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Щодо доводів апеляційної скарги, що розірвання договору про визнання електронних документів не позбавляє права платника податку подавати податку звітність іншим зручним способом, передбаченим ПК України, колегією суддів встановлено, що листом від 20.10.2016 року №15863/10/20-31-08-02-10 Київською ОДНІ м. Харкова було повідомлено про відмову в прийнятті податкової звітності в паперовому вигляді.

Таким чином, колегією суддів встановлено неправомірні дії відповідача щодо розірвання договору про визнання електронних документів №251220151 від 25.12.2015 року, в свою чергу, мали наслідком протиправні дії Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкових документів Товариства з обмеженою відповідальністю Українські технології будівництва (), а саме: податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та додатків №1, №2, №5 до них; податкових накладних №№ 16, 17 від 23.09.2016 року, №18 від 26.09.2016 року, №20 від 27.09.2016 року, №№ 21, 24 від 28.09.2016 року, №25 від 29.09.2016 року, №№ 26, 27, 28, 29,30, 31, 32, 33 від 30.09.2016 року, №№ 1, 2 від 03.10.2016 року, № 3 від 04.10.2016 року, №№ 4, 5 від 06.10.2016 року, № 6 від 10.10.2016 року, №№ 7, 8 від 18.10.2016 року, №№ 10, 11, 12 від 13.10.2016 року, № 13 від 25.10.2016 року, № 15 від 28.10.2016 року, № 16 від 31.10.2016 року, №№ 1, 2, 3 від 15.11.2016 року, №4 від 18.11.2016 року, №№ 5, 6 від 29.11.2016 року, №1 від 06.12.2016 року, №2 від 08.12.2016 року, №3 від 12.12.2016 року, №№ 4, 5, 6 від 14.12.2016 року, № 7 від 21.12.2016 року, №№ 8, 9 від 22.12.2016 року, №10 від 29.12.2016 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 09.02.2017р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 820/6305/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір у розмірі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 64 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_7
Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст ухвали виготовлений 28.04.2017 р.