Справа № 815/7464/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7464/16

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора прикордонної служби Мукачівського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: Адміністрація Державної прикордонної служби України, Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, Мукачівський прикордонний загін Державної прикордонної служби України, про визнання протиправним рішення щодо відмови в перетинанні державного кордону України,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора прикордонної служби Мукачівського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_3 (зараз ОСОБА_4С.) про визнання протиправним Рішення від 25.09.2016 року про відмову у перетинанні 25 вересня 2016 року державного кордону у пункті пропуску "Лужанка" на виїзд з України громадянину України.

В обгрунтування позовних вимог зазначалося, що обмеження у виїзді за межі України порушило права людини на свободу пересування, що гарантовано міжнародними договорами, згоду на які надано Верховною Радою України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, представником позивача подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою звернення позивача до суду стало те, що 25 вересня 2016 року старший інспектор прикордонної служби лейтенант ОСОБА_3, як уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону, у пункті пропуску "Лужанка", прийняла рішення про відмову позивачу у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України у зв'язку із наявністю у базі даних "Державної прикордонної служби України відомостей, що на позивача покладено обов'язок не виїжджати з України без дозволу кримінальної виконавчої служби.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та правомірності дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а також вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 2 та частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, статтею 33 Конституції України закріплено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 12 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з положеннями статті 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, та це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Приписами статті 313 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 6 зазначеного Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2016 року, у кримінальній справі №522/5471/14-к ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368-3 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. з позбавленням права займати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій строком на 2 роки.

06 травня 2016 року позивача взято на облік до Приморського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, про що свідчить повідомлення про здійснення контролю за поведінкою засудженого.

Статтею 34 Кримінально-виконавчого кодексу України визначені обов'язки засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Згідно частини другої цієї статті засудженому забороняється без погодження з уповноваженим органом з питань пробації виїжджати за межі України.

Згідно підписки, 21 липня 2016 року позивач ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також йому роз'яснено, що згідно зі ст. 34 Кримінально-виконавчого кодексу України, йому забороняється без дозволу кримінально-виконавчої інспекції виїжджати за межі України.

Також, статтею 4 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" встановлено, що правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України є Конституція України, Закон України "Про державний кордон України", цей Закон, інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 статті 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" визначено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань, крім іншого, покладається обов'язок запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Механізм надання Держприкордонслужбі та виконання нею доручень уповноважених державних органів - правоохоронних, розвідувальних органів та ДМС щодо осіб, які перетинають державний кордон, визначений Порядком надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року № 280 (далі Порядок).

Пунктами 2-3 вищевказаного Порядку визначено, що уповноважені державні органи під час надання, а Держприкордонслужба під час виконання доручень керуються Конституцією та законами України і цим Порядком. Доручення Держприкордонслужбі надаються уповноваженими державними органами відповідно до їх компетенції та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до п.5 Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року № 280, уповноважені державні органи можуть надавати доручення, зокрема, щодо: заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умовами якого передбачено таке обмеження; додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону особами.

Також, було встановлено, що заступником начальника УДПтС України в Одеській області полковником внутрішньої служби ОСОБА_5 18 серпня 2016 року за вих. №2584 начальнику головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України полковнику ОСОБА_1 надано доручення щодо додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону особою, а саме щодо громадянина України ОСОБА_2 У вказаному дорученні правовою підставою для його надання зазначено вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та наведених вимог законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, 25 вересня 2016 року відмовляючи у перетинанні державного кордону у пункті пропуску "Лужанка" на виїзд з України громадянину України ОСОБА_2, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Тому, враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 квітня 2017 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

ОСОБА_6