Справа № 808/330/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року о 16 год. 31 хв.Справа № 808/330/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції в Запорізькій області,

про: визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач, ГУНП в Запорізькій області), в якому позивач з урахуванням уточненого адміністративного позову (а.с. 41-41) просить суд:

-визнати неправомірним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області №3607 від 27.12.2016 о/с «Про покарання поліцейських Комунарського відділення поліції» про притягнення ОСОБА_2, поліцейського Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області №487 о/с 27.12.2016 року о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_2, поліцейського Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта зі служби в поліції;

-поновити старшого сержанта поліції поліцейського Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 на посаді;

-зобовязати ГУНП в Запорізькій області нарахувати та виплатити бабичу Н.В. середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.12.2016 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі;

-допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення на роботі старшого сержанта поліції поліцейського Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що наявний в матеріалах справи висновок службової перевірки за фактами порушення службової дисципліни окремим працівниками ГУНП в Запорізькій області від 27.12.2016 не містить фактів та доказів того, що позивачем було порушено вимоги чинного законодавства, а саме, скоєння вчинків, що грубо порушують дисципліну, а саму перевірку проведено з грубими порушеннями Інструкції про порядок проведення службових розслідувань. Так, під час проведення службового розслідування було зроблено висновок про те, що позивачем в порушення вимог законодавства не складено на ОСОБА_3 адміністративний протокол за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 178 КУпАП. Однак матеріали службового розслідування містять пояснення самого ОСОБА_3, який будучи допитаним в якості потерпілого пояснив, що 31.10.2016 був тверезим, заходився на вокзалі «Запоріжжя-1», нецензурно не лаявся, пиво не пив. Опитана під час проведення перевірки чергова по вокзалу ОСОБА_4 пояснила, що до неї підійшла якась дівчина та пояснила, що ОСОБА_3 виражається нецензурно, однак перша цього не чула, поведінка ОСОБА_3 її не турбувала. В матеріалах службового розслідування та в матеріалах кримінального провадження висновок на стан алкогольного спяніння ОСОБА_3 відсутній. Таким чином, на думку позивача в діях ОСОБА_5 не було складу визначених адміністративних правопорушень, а звідси і підстав для складання протоколу у позивача та інших поліцейських не було. Крім того, позивач зазначає, що згідно матеріалів службового розслідування він підійшов до ОСОБА_3 приблизно о 21-40 год., а о 22-05 год. цього ж дня його вже затримано в порядку ст. 208 КПК України. Отже позивач зазначає, що він вважав, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, а в нього були відсутні підстави для складання протоколу, а також не було часу. В подальшому, позивача було відсторонено ухвалою суду від посади. Крім того, в матеріалах службового розслідування відсутня інформація про притягнення в подальшому ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за події 31.10.2016. Також позивач посилається на те, що за фактом вилучення боєприпасів за місцем його мешкання розпочато кримінальне провадження №0000391 за ознаками ч.1 ст. 263 КК України, яке обєднане з кримінальним провадженням №0000297. Оскільки ст. 16 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а на теперішній час досудове розслідування триває, про підозру нікому не повідомлено, обвинувальний акт не складено, то підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на його думку не було. Позивач також зазначає, що в його житлі, де проведено обшук, крім нього мешкають ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однак, в ході проведення службової перевірки опитано лише позивача і лише його пояснення стало підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також позивач посилається на те, що в порушення вимог Інструкції, його не було ознайомлено з підставами проведення службового розслідування, про його початок не повідомили і не опитали. Враховуючи наведене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив суд позовні вимоги задовольнити у поновному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с. 84-95). Зазначає, що службовим розслідування встановлено, що 31.10.2016 о 21-40 год. До поліцейських Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та Старшого сержанта поліції ОСОБА_8, які несли службу із забезпечення публічної безпеки та порядку на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» звернулась черговий помічник начальника залізничного вокзалу ОСОБА_4 з проханням вжити заходи відносно ОСОБА_3, який перебуваючи у пяному вигляді на пероні першої колії, голосно висловлювався нецензурною лайкою, привертаючи увагу громадян та ображаючи їх людську гідність. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 завели ОСОБА_3 до коридору службового приміщення залізничного вокзалу, у якому знаходиться медичний пункт, де, діючи відповідно до вимог Закону України «Про національну поліцію» здійснили перевірку його паспорту громадянина України як особи, яка скоїла правопорушення. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_3 перебував у громадському місці у пяному вигляді, ображаючи людську гідність та громадську мораль, висловлювався нецензурною лайкою, ОСОБА_2 і ОСОБА_8 у порушення вимог Закону України «Про національну поліцію», КУпАП, п. 4 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.. 173 та ч.1 ст 18 КУпАП стосовно ОСОБА_3 не склали, відвівши його на привокзальну площу, де залишили на лавці біля центрального входу до залізничного вокзалу. Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що поліцейські Комунарського відділення поліції старший сержант поліції ОСОБА_2 та старший сержант поліції ОСОБА_9 у порушення вимог ст.ст. 2, 3, ч.1 ст. 6, ч.1 ст. 8, п.п. 1, 2 ч.1, ч.2 ст. 18, п.1, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, вимог постанови Верховної Ради України «про право власності на окремі види майна», п.п. 1. 2 Положення про дозвільну систему, п.1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку , перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», п.п. 4,5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, будучи поліцейськими, основними завданнями та обовязками яких є забезпечення публічної безпеки та порядку, захист прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, самі незаконно зберігали за місцем свого мешкання боєприпаси, про факт виявлення яких до найближчого підрозділу поліції не повідомили, не вживши заходів, передбачених ч.2 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію». Отже, на думку відповідача, своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Відповідно до ч.6 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України видано наказ ГУМВС України в Запорізькій області від 27 грудня 2016 року №3607 за яким позивача притягнуто до крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, у відповідності до встановлених порушень службової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні службових обовязків при виявленні адміністративного правопорушення та неповідомлення про факт виявлення боєприпасів до найближчого підрозділу поліції та їх незаконному зберіганню та з урахуванням ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Таким чином, на думку відповідача, вимоги про визнання протиправними наказів ГУНП про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції Позивача не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Наказом т.в.о. начальника полковника поліції ГУНП в Запорізькій області №2838 від 04.11.2016 (а.с. 136) було призначено проведення службового розслідування за відомостями, викладеними у повідомленні прокуратури Запорізької області від 01.11.2016 про те, що 06.09.2016 прокуратурою за матеріалами УВБ в Запорізькій області ДВБ Національної поліції України розпочато кримінальне провадження ЄРДР №0000297 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України, за заявою ОСОБА_10 щодо незаконних дій поліцейських Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП. У наказі також зазначено, що 31.10.2016 працівниками УВБ в Запорізькій області та прокуратури Запорізької області у ході проведення у вказаному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій затримано поліцейських Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та старшого сержанта поліції ОСОБА_8

За наслідками розгляду матеріалів службового розслідування було складно висновок службового розслідування за фактом відкриття кримінального провадження щодо неправомірних дій поліцейських Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області вих. № 3253/01/3-16 від 27.12.2016 (а.с.96-121).

Наказом т.в.о. начальника полковника поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 №3607 від 27.12.2016 про покарання поліцейських Коумнарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП (а.с. 122-128) на підставі висновків службового розслідування за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту орачів внутрішніх справ України, ст.. 2, ч.1 ст. 6, ч.1 ст. 8, п.п. 1, 2 ч.1, ч.2 ст. 18, п.1, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, ч.1 ст. 254, п. 1 ст. 255 КУпАП, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1. 2 Положення про дозвільну систему, п.1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку , перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», п.п. 4,5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, п. 4 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, за неналежне виконання функціональних обовязків, що виразилось у не складанні відносно ОСОБА_3 протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.. 173. ч.1 ст. 178 КУпАП, а а також неповідомленні про факт виявлення боєприпасів до найближчого підрозділу поліції та незаконному зберіганні боєприпасів за місцем свого мешкання, на поліцейського Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції бабича Н.В. було накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом т.в.о. начальника полковника поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 №487 о/с від 27.12.2016 по особовому складу (а.с. 30), згідно із Законом України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 ст. 77 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції бабича ОСОБА_12, поліцейського Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції з 27.12.2016.

Вважаючи відповідні накази про звільнення зі служби протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» N 580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон №580), завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ст. 3 Закону №580, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону №580, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону №580, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону №580, поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

Згідно ч.2 ст. 18 Закону №580, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Вдіповідно до п. 1, 3 ст. 23 Закону №580, поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

Згідно ч.1 ст. 64 Закону №580, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Статтею 32 Закону №580 передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 173 - 173-2, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 196, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Частиною 1 статті 178 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п'яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Пунктами 1, 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 576 від 12.10.1992, передбачено, що дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

До предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами*).

Згідно п. 1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України N622 від 21.08.1998, основними завданнями органів внутрішніх справ є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя)), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Відповідно до пунктів 4, 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1377 від 06.11.2015, посадова особа органу поліції в разі перебування поза межами органу, в якому вона призначена, на території України в разі звернення до неї громадян або службових осіб із заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких зобов'язана вжити заходів щодо запобігання правопорушенням і їх припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події і повідомити про це найближчий орган поліції.

Посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

Пунктом 4 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерство внутрішніх справ України N 1376 від 06.11.2015 передбачено, що у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України N 3460-IV від 22.02.2006, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

На підставі аналізу зібраних матеріалів, пояснень опитаних осіб, відеозаписів камер відеоспостереження, установлених на території залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» Придніпровської залізниці службовим розслідуванням, матеріали якого наявні у справі (а.с.96-158) встановлено, що 31.10.2016 о 21-40 до поліцейських Комунарського відділення поліції ОСОБА_2 та старшого сержанта поліції ОСОБА_8, які несли службу із забезпечення публічної безпеки та порядку на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» звернулась черговий помічник начальника залізничного вокзалу ОСОБА_4 з проханням вжити заходи відносно гр. ОСОБА_3, який перебуваючи у пяному вигляді на пероні першої колії , головно висловлювався нецензурною лайкою, привертаючи увагу громадян та ображаючи їх людську гідність. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 завели ОСОБА_3 до коридору службового приміщення залізничного вокзалу, у якому знаходиться медичний пункт, де здійснили перевірку його паспорту громадянина України як особи, яка скоїла правопорушення. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_13 перебував у громадському місці у пяному вигляді, ображаючи людську гідність та громадську мораль, висловлювався нецензурною лайкою, ОСОБА_2 і ОСОБА_8 у порушення вищенаведених вимог чинного на час спірних відносин законодавства не склали протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.. 173 та ч.1 ст. 178 КУпАП України стосовно ОСОБА_3, відвівши його на привокзальну площу, де залишили на лавці біля центрального входу до залізничного вокзалу.

Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що поліцейські Комунарського відділення поліції старший сержант поліції ОСОБА_2 та старший сержант поліції ОСОБА_9 у порушення вищенаведених вимог чинного законодавства, будучи поліцейськими, основними завданнями та обовязкам яких є забезпечення публічної безпеки та порядку, захист прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, самі незаконно зберігали за місцем свого мешкання боєприпаси, про факт виявлення яких до найближчого підрозділу поліції не повідомили, не вживши заходів, передбачених ч.2 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію».

Отже, матеріалами службового розслідування підтверджуються вищенаведені факти грубого порушення діями ОСОБА_2 вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з огляду на що спірними наказами позивача правомірно було притягнено до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що в діях ОСОБА_3 не було складу визначених адміністративних правопорушень, а звідси і підстав для складання протоколу оскільки по-перше, допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що 31.10.2016 він перебував на чергуванні з охорони залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» як охоронець Дніпровського загону воєнізованої охорони. Близько 21-40 год. до караульного приміщення зайшла чергова вокзалу ОСОБА_4, яка попрохала вжити заходів відносно чоловіка, який сидячі у пяному вигляді на лавці перону висловлювався нецензурною лайкою. Коли він підійшов до зазначеного чоловіка, той напівлежав на лавці, мав явно спянілий вигляд, а біля нього знаходилась пляшка з-під пива. Потім до них також підійшли поліцейські. Чоловік відповідав на питання нескладною мовою і невлад, з чого свідок також зробив висновок, що чоловік знаходиться у стані спяніння. Поліцейські взявши під руки підняли чоловіка з лавки в повели до службового приміщення.

Також в матеріалах службового розслідування наявні пояснення самого позивача ОСОБА_2 від 04.11.16 (а.с. 145-147) про те, що на першому пероні вокзалу на лавочці біля кабінету чергової сидів чоловік у нетверезому стані, який гучно розмовляв нецензурною лайкою. Позивач з лейтенантом ОСОБА_8 підійшли до нього (чоловіка), представились і зробили йому усне зауваження та попередили його про адміністративне правопорушення, після чого вони пішли до приміщення вокзалу. Через деякий час до них звернулась чергова вокзалу ОСОБА_4 з проханням допомогти підняти на вищевказаній лавочці чоловіка, який там спить. Підійшовши до чоловіка на лавочці та спільно з робітниками ВОХР почали його будити, після чого запропонували йому піти до медичного пункту. Зайшовши у малий коридор медичного пункту, вони запитали у чоловіка, де він проживає і чи є у нього посвідчення його особи, на що він дуже голосно почав кричати що у нього є великі гроші та почав падати на підлогу. Позивач і ОСОБА_8 намагались підняти чоловіка, той лягав на підлогу, клав гроші собі на живіт і заплющував очі. Після того, як їм вдалося підняти чоловіка та поставити на ноги вони спитали, чи потрібен йому лікар, на що чоловік відмовився. Після цього вони відвели чоловіка на привокзальну площу та біля вокзалу посадили його на лавочці та сказали йому добиратися додому. Після чого вони пройшлись по вокзалу, а потім підійшли до тієї ж лавки, де залишили чоловіка, але його там вже не було.

Отже з пояснень свідка та самого позивача вбачається, що вищевказаний чоловік вчиняв дії, відповідальність за які передбачені ст. 173 КУпАП (нецензурна лайка в громадських місцях) та ч.1 ст. 178 КУпАП (поява в громадських місцях у п'яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль) Однак, всупереч вимог чинного законодавства позивач не вчинив жодних дій направлених на складення протоколу про адміністративне правопорушення або які б свідчили про намір скласти такий протокол, а навпаки, знову відвів і залишив чоловіка на лавці, у громадському місці. З огляду на що посилання позивача на факт того, що він підійшов до ОСОБА_3 приблизно о 21-40 год. А о 22-05 цього ж дня його затримано, не приймається до уваги судом.

Щодо посилань позивача на той факт, що за фактом вилучення боєприпасів за місцем мешкання ОСОБА_2 розпочато кримінальне провадження №0000391 за ознаками ч.1ст. 263 КК України, яке обєднано з кримінальним провадженням №0000297 та на теперішній час досудове розслідування триває, про підозру нікому не повідомлено, обвинувальний акт не складено, тобто підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача не було та щодо посилань позивача не те, що в житлі позивача, де проведено обшук, крім нього мешкають ОСОБА_6 та ОСОБА_7, однак в ході проведення службової перевірки опитано лише позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

За наслідком вчинення позивачем проступку в тому числі у вигляді неповідомлення про факт виявлення боєприпасів до найближчого підрозділу поліції, не вжиття заходів, передбачених ч.2 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» було призначено та проведено службове розслідування, матеріалами якого доведено факт вчинення відповідного проступку. Так, згідно наданих самим позивачем пояснень під час проведення службового розслідування (а.с. 148-149), під час проведення обшуку в його квартирі за адресою АДРЕСА_1 були вилучені чотири ножі, два патрона від пістолета Макарова та один патрон від автомата Калашнікова. Вищевказані патрони, як пояснив сам позивач, він знайшов у 2015 році під час несення служби у відрядженні до с.м.т. Розівка по охороні залізничних мостів. Приїхавши з відрядження він поклав патрони до старої сумки та про них забув.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними посилання позивача на відсутність підстав в цій частині для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Щодо посилання представника позивача та позивача у позові на факти порушень Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 6.3.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України N 230 від 12.03.2013 (далі Інструкція №230), одним з прав особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування є право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

Згідно п. 3.2 Інструкції №230, службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Відповідно до п. 6.2.1 Інструкції №230, виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право зокрема викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.

Представник позивача посилається на факт того, що ОСОБА_15 з підставами проведення службового розслідування не ознайомили, про його початок не повідомили і не опитали, однак доказів цього суду не надано. Натомість представником відповідача були надані суду завірені належним чином копії матеріалів службового розслідування, серед яких наявні письмові пояснення ОСОБА_2 від 04.11.2016 та від 18.11.2016. Крім того, відповідно до вказаних норм Інструкції, отримання інформації про підстави проведення розслідування є правом особи, щодо якої проводиться розслідування, а не обовязок виконавця службового розслідування. Позивачем не надано суду доказів відмови йому у отримані відповідної інформації.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для скасування спірного наказу, з огляду на що позовні вимоги не підлгяють задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова