Справа № 520/12520/16-а
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/257/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції,

про визнання дій протиправними та скасування постанови
про накладення адміністративного стягнення по справі
про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 11.10.2016 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом доУправління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постановипро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, який позивач під час розгляду справи уточнював та згідно з останньою редакцією позову просить суд: визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 2-го батальйону 3-ої роти Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції Пленокос Кирила Аркадійовича та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №114539 від 26.08.2016 року.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 серпня 2016 року інспектором патрульної поліції 2-го батальону 3-ї роти УПП у м. Одеса ДПП лейтенантом поліції Пленокос Кирилом Аркадійовичем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №114539, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення правил зупинки транспортного засобу. Постанова вручена представнику скаржника за довіреністю лише 03.10.2016 року. Позивач вважає, що постанова винесена із численними порушеннями норм матеріального та процесуального права, є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на те, що: 26 серпня 2016 року йому - ОСОБА_1 подзвонила вчителька дитячої музичної школи № 2 ім. А.К. Глазунова з повідомленням, що дитина скаржиться на біль у животі, погано себе почуває, та з проханням терміново її забрати зі школи. Приблизно об 13:45 годині скаржник забрав дитину з Дитячої музичної школи № 2 ім. А.К. Глазунова, за адресою м. Одеса, вул. Тираспольська, 20 та почав рух по вул. Дегтярній у напрямку до площі Льва Толстого.
Під`їхавши до перехрестя вул. Дегтярної та вул. Спиридонівської в місті Одесі, позивач почув, як дитина сидяча на задньому сидінні, голосно скрикнула та почала плакати, у зв`язку з чим він був вимушений призупинитися за перехрестям для того, щоб повернутися назад та дізнатись як себе почуває дитина, чи не потребує вона термінової допомоги.
У цей же час, з автомобілю патрульної поліції, розташованого на зустрічній полосі руху, патрульний поліцейський викрикнув йому: «Чому ви зупинились?», на що позивач відповів, що вже їде і продовжив рух у напрямку до площі Льва Толстого. Після чого автомобіль патрульної поліції розвернувся та через 25 метрів наздогнав автомобіль ОСОБА_1 та висунув йому вимогу зупинитися. Позивач зупинився, до його автомобілю підійшов лейтенант ОСОБА_2 з вимогою пред`явити документи та вийти з машини. Виходити з автомобілю позивач відмовився, але документи надав. Позивач також стверджує, що лейтенант ОСОБА_2 отримавши документи, почав перевіряти їх по усім можливим базам МВС на наявність будь-яких порушень, після чого повідомив, що буде складати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, позивач будучи обуреним поведінкою патрульного поліцейського, заявив, що в такому випадку, він бажає додати до постанови свої письмові пояснення, оскільки своєї провини не вбачає, не згодний із тим, що ним вчинене адміністративне правопорушення, так як фактично зупинки не здійснював, а призупинив автомобіль, заїхавши на узбіччя, щоб не заважати дорожньому руху, не створювати небезпеки для інших учасників дорожнього руху, з метою перевірити стан дитини, яка почувала себе погано та скаржилася на біль в животі. Поки лейтенант ОСОБА_2 займався складанням постанови, позивач почав складати письмові пояснення щодо обставин справи. Коли інспектор висунув йому вимогу підписати постанову, не виконавши при цьому вимоги КпАП України щодо порядку розгляду адміністративної справи, позивач не закінчив письмового викладення своєї позиції з ситуації, що склалася та попросив почекати, з метою долучення його пояснень до постанови, однак інспектором було відмовлено, він сів у службовий автомобіль та поїхав.
Позивач стверджує, що надалі він неодноразово звертався з заявами до Управління патрульної поліції про отримання вказаної постанови, однак йому було відмовлено та повідомлялось, що копія постанови буде направлена поштою. Також позивач звернувся до Управління патрульної поліції зі скаргою на дії інспектора та з вимогою про скасування постанови, однак листом йому було відмовлено у задоволенні скарги.
ОСОБА_1 та його представник посилались на те, що інспектором патрульної поліції під час винесення оскаржуваної постанови було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було враховано, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, не роз`яснено йому прав та обов`язків, не роз`яснено порядок оскарження постанови.
Під час розгляду справи представник позивача також посилалась, що наданий відповідачем в якості доказу відеозапис з нагрудною камери поліцейського є неналежним доказом, оскільки містить багато численні порушення вимог чинного законодавства України та вважає його підробленим, у зв`язку з чим заявила заяву про фальшивість доказів.
Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримували та просили суд задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , під час розгляду справи надав до суду письмові заперечення проти задоволення позову, в яких посилається на те, що інспектором патрульної поліції під час складання вищевказаних матеріалів було дотримано вимоги КпАП України, всебічно розглянуто справу про адміністративне правопорушення, та наявність вини в діях ОСОБА_1 підтверджується наданим до суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду документів встановлено, що інспектором патрульної поліції 2-го батальйону 3-ої роти Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції Пленокос Кирилом Аркадійовичем 26.08.2016 року винесено постанову серії ПС2 №114539, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

З постанови серії ПС2 № 114539 від 26.8.2016 р., вбачається, що 26.08.2016 р. о 13 год. 55 хв. у м. Одесі під час патрулювання інспектором патрульної поліції Пленокос К.А. було помічено порушення, а саме, як громадянин ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Lexus GS300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Одесі, по вулиці Дехтярна, 17, здійснив зупинку/стоянку на перехресті та ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9г і ґ Правил Дорожнього Руху.

За результатами розгляду справи, відносно ОСОБА_1 було винесено вказану постанову про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
Згідно п. 8.1 Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені (п. 8.4).
Пункт 15.9г і ґ Правил Дорожнього Руху забороняє зупинку: г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Згідно ч. 1 ст. 122 КпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення зокрема: за частинами першою, другою і третьою статті 122»).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 і КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КпАП України та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача в цій справі заперечує проти задоволення позову, надав до суду письмові заперечення проти позову.

До вказаних заперечень представником Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції було надано, як доказ диск з відеозаписом, який залучений судом до матеріалів справи.

Під час розгляду справи, Київським районним судом міста Одеси у судовому засіданні було переглянуто та досліджено наданий представником відповідача Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції диск з відеозаписом, та встановлено, що 26.08.2016 р. о 13 год. 55 хв. у м. Одесі по вулиці Дехтярна, 17, автомобіль марки «Lexus GS300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку на перехресті, близько пішохідного переходу, після чого вказаний автомобіль наздогнав патрульний екіпаж.

З вказаного запису знайшло підтвердження посилання позивача стосовно того, що дійсно він ОСОБА_1 , не залишив своїх пояснень в оскаржуваному протоколі, оскільки особисто їх викладав на окремому аркуші, які виявляв бажання надати інспектору поліції, однак останній не дочекався коли водій їх викладе, тобто не прийнявши їх, та повідомив про право ОСОБА_1 надати їх за адресою Управління патрульної поліції або до суду, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовився від підпису у постанові та отримання її копії.

Суд зазначає, що встановлене судом недотримання інспектором порядку щодо неприйняття письмових пояснень не є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в цій справі мав місце факт вчинення правопорушення, та під час розгляду цієї справи судом досліджуються пояснення позивача та його заперечення проти складеної відносно нього постанови викладені у позові.

Позивач в обґрунтування вимог щодо скасування спірної постанови посилається на те, що 26 серпня 2016 року йому подзвонила вчителька дитячої музичної школи № 2 ім. А.К. Глазунова з повідомленням, що дитина скаржиться на біль у животі, погано себе почуває, та з проханням терміново її забрати зі школи, у зв`язку з чим він ОСОБА_1 приблизно об 13:45 годині забрав дитину з Дитячої музичної школи № 2 ім. А.К. Глазунова, за адресою м. Одеса, вул. Тираспольська, 20, та почав рух по вул. Дегтярній у напрямку до площі Льва Толстого. Надалі, він був вимушений саме призупинитися, оскільки почув, що дитина, яка сиділа на задньому сидінні, голосно скрикнула та почала плакати.
У зв`язку з чим, позивач вважає, що в його діях не було складу адміністративного правопорушення, оскільки не було вини, а здійснив він лише вимушену зупинку в стані крайньої необхідності.
ОСОБА_1 на підтвердження викладених обставин були надані до суду докази, з яких судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка в свою чергою є матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі свідоцтвом про народження малолітнього вбачається, що батьком не є позивач ОСОБА_1 , а інша особа.

Позивачем до суду також надано довідку №42 від 26.08.2016 року, видану лікарем Одеського національного медичного університету, з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворів за діагнозом ОРВІ, у зв`язку з чим був звільнений від занять, відвідувань дитячого дошкільного закладу з 26.08.2016 року по 26.08.2016 року.

Судом не приймається вказана довідка, як доказ на підтвердження викладених позивачем посилань, оскільки вказана медична довідка лише підтверджує, що дійсно у день складання спірної відносно позивача постанови малолітній ОСОБА_4 хворів.

Доказів на підтвердження того, що дійсно малолітній ОСОБА_4 відвідує Дитячу музичну школу № 2 ім. А.К. Глазунова, та що 26.08.2016 року ОСОБА_1 подзвонила вчителька музичної шкоди з повідомленням, що дитина скаржиться на біль у животі, погано себе почуває, та з проханням терміново її забрати зі школи, до суду не надано.

Зазначаємо, що з наданого свідоцтва про шлюб, яке підтверджує перебування ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_3 , яка в свою чергою є матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , вбачається, що шлюб між ними зареєстровано 04.12.2016 року, тобто після складання спірної постанови - 26.08.2016 року.

З наданого представником відеозапису також вбачається, що інспектор патрульної поліції запитував ОСОБА_1 про причину зупинку, та під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не повідомляв інспектора патрульної поліції про зазначені обставини, а лише повідомляв, що він відмовляється надавати жодні пояснення згідно зі ст. 62 Конституції України, почав запитувати у інспектора зміст норм чинного законодавства України та писати пояснення на чистому аркуші.

З вказаного відеозапису також вбачається, що з моменту його зупинки інспектором патрульної поліції та до від`їзду інспектора, пройшло біля п`ятнадцяти хвилин, а також з урахуванням поведінки позивача, яка зафіксована на відеозапису, ставить під сумнів викладені ним пояснення стосовно того, що він дуже поспішав, оскільки дитина себе погано почувала.

З вказаного відеозапису також не підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебував в автомобілі разом з малолітньою дитиною.

З урахуванням вищевикладеного, пояснення позивача стосовно причини вимушеної зупинки в стані крайньої необхідності не знайшли свого підтвердження, а тому суд дійшов висновку, що позивач дійсно 26.08.2016 року керуючи автомобілем марки «Lexus GS300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Одесі, по вулиці Дехтярна, 17, здійснив зупинку на перехресті та ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9г і ґ Правил Дорожнього Руху.

Стосовно пояснень представника позивача, що наданий відповідачем в якості доказу відеозапис з нагрудною камери поліцейського є неналежним доказом, оскільки містить багато численні порушення вимог чинного законодавства України та вважає його підробленим, у зв`язку з чим заявила заяву про фальшивість доказів, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, суд вважає, що відеозйомка є належним доказом, оскільки саме державні органи МВС та ГУНП забезпечують інспекторів даними приладами, які застосовуються за прямим призначенням - проведення відеофіксацїї правопорушення, яке не потребує високоточних замірів швидкості руху, відстані до об`єктів правопорушення з прив`язкою до місцевості, та який має працювати виключно в автоматичному режимі.
Під час перегляду відеозапису в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух автомобіля позивача, його повні габарити, марка та модель автомобіля, а також його номер, судом чітко встановлено, що ОСОБА_1 здійснив в місті Одесі, по вулиці Дехтярна, 17, зупинку на перехресті та ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9г і ґ Правил Дорожнього Руху.

Щодо заяви представника позивача про фальшивість доказів, суд вважає її необґрунтованою, оскільки представником позивача не доведено, саме в чому полягає фальшивість, підроблення, корегування наданого відеозапису.
Представником позивача у заяві було зазначено, що вона просить призначити судову експертизу на вирішення якої поставить питання стосовно належності відеозапису, чи є він оригіналом, чи є на ньому ознаки монтажу, однак в судовому засіданні представник позивача зазначила, що не наполягає на призначенні експертизи, оскільки вказані нею факти на неналежність відеозапису є очевидні та можливо встановити суду особисто.
Однак, для встановлення вказаних представником позивача обставин потребують спеціальні знання у галузі науки, техніки, в яких суд не є спеціалізованим фахівцем та не має можливості надати відповідний висновок.
З урахуванням вищевикладеного, позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження своїх посилань, що спірна постанова серії ПС2 №114539 від 26.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесена з порушеннями та у невідповідності до чинного законодавства України.

Суд не вбачає незаконності та протиправності дій щодо позивача, який порушив ПДР, у зв`язку з чим був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з чим, суд вважає, що дії відповідача ґрунтуються на законі, тому постанова в справі про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає залишенню без змін, а адміністративний позов без задоволення.

Позивач звертаючись до суду з відповідним позовом, за яким ухвалою судді від 12.10.2016 року відкрито провадження по справі, було заявлено одну вимогу про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
У відповідності до вимог статті 288 КпАП України, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
Тобто позивач ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства України звільнений від сплати судового збору лише за заявлену вимогу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Однак, надалі під час розгляду справи ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та додатково заявив вимогу про визнання дій інспектора протиправними.
Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за № 3674-VI від 08.07.2011 року, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою стягується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 1600 грн. (1600,00х0,4=640,00).

Позивачем до уточненого позову не було надано доказу на підтвердження сплати судового збору за вимогу про визнання дій протиправними.
У зв`язку з чим, суд вважає, що з позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за вимогу немайнового характеру про визнання дій протиправними в сумі 640 гривень 00 копійок.
При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 283 КпАП України, ст. 71, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспектора патрульної поліції 2-го батальйону 3-ої роти Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пленокос Кирила Аркадійовича протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №114539 від 26.08.2016 року відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір за вимогу немайнового характеру про визнання дій протиправними в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення.
Головуючий Калініченко Л. В.