Справа № 404/1127/16-а(2-а/404/5/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" квітня 2017 р. справа № 404/1127/16-а(2-а/404/5/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2017 року у справі №404/1127/16-а (2-а/404/5/17)

за позовом ОСОБА_1

до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

встановив:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 29.12.2015 року;

- скасувати рішення відповідача №812611 від 11.01.2016 року про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобовязати відповідача призначити та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 29.12.2015 року по 08.06.2016 року виходячи з 90% щомісячної суддівської винагороди у сумі 25768,60 грн. без обмежень максимальним розміром.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2017 року у справі №404/1127/16-а (2-а/404/5/17) адміністративний позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню статті 8, 19, 22, 126 Конституції України, а також частина 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIII). Правильність розрахунку стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, неодноразово перевірялось Державною судовою адміністрацією України, Вищою радою юстиції, Верховною Радою України. Крім того, позивач отримував щомісячне довічне грошове утримання ще з 25.12.2007 року, тобто ще до набрання чинності Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 р. N2453-VI. Також

розрахунок стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачу надано апеляційним судом Кіровоградської області, згідно якого стаж роботи на посаді судді становить 28 років 01 місяці 28 дні.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що з 01 червня 2015 року згідно положень п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213 пенсії та щомісячне довічне грошове утримання в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 90% грошового утримання судді не призначаються та з 01 березня 2015 року положення статті 141 вказаного Закону взагалі не містять такого розміру. Позивач здійснив звернення до відповідача під час дії частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України №213 від 02 березня 2015 року, якою встановлено максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

03 квітня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача, в якому останній просить здійснити розгляд справи без участі його представника.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював суддею апеляційного суду Кіровоградської області та звільнений постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VІІІ з посади у звязку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області №27-к від 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 відраховано з 28 грудня 2015 року зі штату апеляційного суду Кіровоградської області.

Згідно подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 грудня 2015 року стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 28 років 01 місяць 28 днів.

Протягом дії Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. N2453-VI у редакції, чинній до 28.03.2015 року, позивач набув достатнього для відставки стажу роботи судді.

У пункті п.11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. N2453-VI у редакції, чинній до 28.03.2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року №405-ХІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005 року №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім безпосереднього стажу роботи на посаді судді, позивач має 10 років 1 місяць 24 дні стажу, який входить до стажу роботи на посаді судді та складається з:

- періоду проходження строкової військової служби (з 19.05.1969 року по 09.06.1971 року) - 2 роки 21 день;

- половини строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті (з 01.09.1972 року по 29.06.1976 року) - 1 рік 11 місяців;

- роботи на посаді помічника прокурора Кіровського району м. Кіровограда (з 24.08.1977 року по 26.07.1979 року) - 1 рік 11 місяців 3 дні;

- роботи на посаді помічника прокурора м. Кіровограда (з 27.07.1979 року по 14.03.1983 року - 3 роки 7 місяців 18 днів;

- роботи на посаді прокурора відділу нагляду за розглядом кримінальних справ у судах прокуратури Кіровоградської області ( з 05.11.1990 року по 17.06.1991 року) - 7 місяців 13 днів.

Загальний стаж роботи, що надає позивачу як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 28 років 01 місяць 28 дні.

Відповідно до довідки про заробітну плату ОСОБА_1, заробітна плата, яка враховується при призначенні довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 25 768,60 грн.

28 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області №812611 від 11 січня 2016 року у призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", було відмовлено, так як провести перерахунок немає законних підстав, оскільки згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, за 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Таким чином відповідач повідомив позивачу про те, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Поряд із цим, Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно повідомлення Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області №212/К-11 від 27.07.2016 року, відповідно до листа Пенсійного фонду України від 23.06.2016 року №20847/02-10 та згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 було доопрацьовано програмне забезпечення та надано можливість провадити призначення та перерахунок щомісячного грошового утримання з 08.06.2016 року, незалежно від факту роботи, у звязку з чим позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання з 08.06.2016 року з урахуванням довідки про грошове утримання №56 виданої апеляційним судом Кіровоградської області. Розмір пенсійної виплати позивача склав 23 861, 73 грн. (27 115, 60 грн. х 88%).

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст.126 Конституції України, зокрема, зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України "Про статус суддів" від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивача було звільнено з посади судді 12.11.2015 року, а 28.12.2015 року його було відраховано зі штату суду у зв'язку з поданням заяви про звільнення у відставку. При цьому, заява про звільнення у відставку позивачем подана до Верховної ради України 26 лютого 2015 року, тобто до того, як був прийнятий та набрав чинності Закон України №213-VIII від 02.03.2015 року.

Частинами 1-3 статті 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006р. Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, під час роботи на посаді судді та на час подання заяви про звільнення у відставку, мав законні сподівання на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до частини 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року №192-VIII).

За таких обставин, обґрунтованими є посилання суду першої інстанції на недопустимість порушення встановлених Конституцією України та спеціальними законами, які регулюють спірні правовідносини, гарантій незалежності судді, а саме права на відповідне матеріальне забезпечення, незалежним від позивача зволіканням державних органів у реалізації права судді бути звільненим у відставку.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд першої інстанції правомірно виходив із необхідності застосування при вирішенні даного спору статей 8, 19, 22, 126 Конституції України, частини 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року №192-VIII).

Виходячи з викладеного, оскаржувані дії відповідача та рішення №812611 від 11.01.2016 року про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2017 року у справі №404/1127/16-а (2-а/404/5/17) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко