Справа № 203/1142/17
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1142/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в м.Дніпрі про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 24.03.2017 року інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 було винесено постанову, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 225 грн., за фактом порушення вимог п.15.10 ПДР України стоянку ближче ніж 10 метрів до прилеглої території. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, а не за місцем органу, який уповноважений розглядати справу; позбавив можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок, встановлений ст.ст.278,279 КУпАП. В звязку з викладеним, позивач просив суд скасувати постанову від 24.03.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в призначене судове засідання не зявився, надавши при цьому до суду письмові заперечення, згідно яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Представник Управління патрульної поліції в м.Дніпрі в свої поясненнях під час судового засідання також просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись на те, що оскаржувана постанова була винесена за наявності достатніх доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та з дотримання вимог КУпАП.

Заслухавши пояснення позивача та представника Управління патрульної поліції в м.Дніпрі, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі ОСОБА_3 від 24.03.2017 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпП у вигляді штрафу в сумі 225 грн., за порушення вимог п.15.10 ПДР України, за фактом здійснення стоянки транспортного засобу ближче ніж 10 метрів до прилеглої території.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог зупинки, стоянки.

Згідно п.15.10 ПДР України встановлено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

В своючергу підпунктом «и» п.15.9 ПДР України заборонено зупинку транспортних засобів ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Заперечуючи проти правомірності оскаржуваної постанови від 24.03.2017 року позивач не навів доказів, які б спростовували факт вчинення ним правопорушення.

В той час, як з представленого суду відповідачем відеозапису, оглянутого під час розгляду справи, підтвердь-жується факт здійснення позивачем зупинки транспортного засобу на відстані 6,5 метрів від виїзду з прилеглої території, що перед винесенням оскаржуваної постанови було встановлено працівниками поліції шляхом вимірювання відстані рулеткою.

Вказаний відеозапис суд вважає належним та допустимим доказом та таким, що в достатній мірі підтверджує доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.15.10 ПДР України та наявності складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Також з відеозапису вбачається, що перед винесенням постанови інспектором поліції позивачу було розяснено положення КУпАП, його права, передбачені ст.268 КУпАП, порядок набрання чинності та право на оскарження постанови,що свідчить про відсутність порушення прав позивача на захист, оскільки останнім реалізоване своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення до суду, і цей захист його прав та свобод забезпечено в суді при оскарженні рішення суб'єкта владних повноважень.

З огляду на це, суд вважає безпідставними посилання позивача і щодо порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Що стосується доводів позовної заяви в частині незаконного винесення постанови на місці вчиненого правопорушення та порушення відповідачем вимог ст.ст.278,279 КУпАП, з посиланням на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року, суд враховує наступне.

Дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 визначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, внесені Законом України від 14.07.2015 року №596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху», в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 цього Кодексу щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місті вчинення правопорушення, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вказане рішення Конституційного Суду України. Відповідно зазначені зміни і не були предметом розгляду Конституційним Судом України у справі №1-11/2015, а тому і висновки, викладені в останній, на них розповсюджуватись не можуть.

В судовому засіданні позивач також посилався, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення була винесена відповідачем без всебічного та повного зясування обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, оскільки здійснивши зупинку він не створював перешкод та небезпеки для інших учасників дорожнього руху. А тому, відповідач за малозначністю вчиненого мав можливість обмежитись усним зауваженням, без застосування стягнення у вигляді штрафу.

Перевіряючи вказані доводи, суд враховує, що останні є лише припущенням та субєктивною думкою позивача. В той час, які здійснивши зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, позивач розташованим таким чином транспортним засобом фактично обмежив відімість для інших учасників руху, зокрема при виїзді з прилеглої території на проїжджу частину, створивши таким чином потенційну небезпеку для останніх.

Будь-яких належних доказів та обґрунтувань щодо наявності підстав для застосування положень ст.22 КУпАП позивачем наведено не було.

В звязку з цим, суд вважає, що при винесенні постанови та застосуванні адміністративного стягнення відповідачем було дотримано вимоги ст.33 КУпАП.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем правомірно, з дотриманням вимог КУпАП, а заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.288,293 КУпАП, ст.ст.11,71,159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в м.Дніпрі про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.Ю.Казак