Справа № 813/1758/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Справа № 813/1758/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Новояворівськжитло» до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Новояворівськжитло» до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення № від 28.03.2016 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не врахував його скрутний фінансовий стан та дійшов необгрунтованого висновку.

У попередньому судовому засіданні, що відбулось 02.02.2017 року, судом було прийнято до розгляду подану представником позивача заяву про зміну підстав позову.

На заперечення проти позову представником відповідача були подані до суду письмові заперечення, в яких останнім зазначено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення є прострочення позивачем строку сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, що містяться в матеріалах справи. Окрім того, як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, оскаржуване рішення прийняте відповідачем з урахуванням вимог чинного законодавства.

Суд, заслухав пояснення представника позивача та представника відповідача, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Городоцькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області 28.03.2016 року було прийнято рішення № про застосування до КП «Новояворівськжитло» штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано фінансові санкції, а саме: за період з 21.01.2015 року до 16.03.2016 року за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску нараховано штраф в розмірі 264641,38 грн., та пеню в розмірі 35653,93 грн.

Однак, не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач скористався своїм правом й оскаржив його у судовому порядку, звернувшись з означеним позовом до суду.

При цьому, надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За ст.1 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування в обовязковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно абз.1 п.1 ч.1 ст.4 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобовязаний, зокрема: -своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; -вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; -подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового звязку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця, згідно частини 8 статті 9 вищезазначеного Закону.

У разі несвоєчасної або у неповному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (ч.11 ст.9 цього Закону).

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум та відповідно до ч.ч.10, 13 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу; нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Як свідчать наявні докази у справі, платником єдиного внеску КП «Новояворівськжитло» в порушення частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» несвоєчасно сплачені суми єдиного внеску за період з 21.01.2015 року до 16.03.2016 року, що підтверджується інтегрованими картками платника за 2014 - 2016 роки, що позивачем не заперечується, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення, яке відповідачем направлено на адресу КП «Новояворівськжитло» та вручено відповідальній особі такого - 01.04.2016 року.

Суд зазначає, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені органом державної фіскальної служби складається за формою згідно з додатком 12 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року №449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

Суд також звертає увагу, що при застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Частиною 12 статті 9 Закону України №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобовязаннями із сплати єдиного внеску зобовязань із сплати податків, інших обовязкових платежів, передбачених законом, або зобовязань перед іншими кредиторами зобовязання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобовязаннями, крім зобовязань з виплати заробітної плати (доходу).

Більш того, суд також вважає за необхідне наголосити на тій обставині, що Законом України №2464 чітко визначено, що сплата єдиного внеску не залежить від фінансового стану платника.

Окрім того, у спростування тверджень позивача щодо відсутності вини останнього в частині несвоєчасності сплати єдиного внеску, суд розяснює, що Закон №2464-VI не повязує можливість застосування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску із наявністю чи відсутністю вини платника у порушенні строків його сплати.

Виходячи з приписів ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного вище, суд приходить висновку, що в даному випадку відповідач, як субєкт владних повноважень, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тож, у контексті наведених норм законодавства та враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції, а відповідно і оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій є таким, що прийняте правомірно та у порядку, встановленому законодавством.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, наявні у справі докази свідчать про правомірність прийнятого контролюючим органом рішення.

При цьому, позивач, всупереч наведеним вимогам, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності рішення відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністра-тивного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 28.04.2017 року.