Справа № 808/4016/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року о 12 год. 11 хв.Справа № 808/4016/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє Первинна профспілкова організація працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя, до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Запорізькій області про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1, інтереси якого представляє Первинна профспілкова організація працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя, з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Запорізькій області, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача та зобов'язати виплатити ОСОБА_1: заборговану грошову допомогу на оздоровлення (недоплачену частку до повного розміру середнього місячного грошового забезпечення) за 2013, 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 11400,00 грн.; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 5216,20 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є працівником служби цивільного захисту та у відповідності до вимог частини 2 статті 129 Кодексу цивільного захисту України в разі відбуття у щорічну відпустку має право на отримання грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Вказує, що протягом 2013-2016 років відповідач виплачував ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у меншому розмірі, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача та зобов'язати виплатити заборговані суми, а також компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Первинна профспілкова організація працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя подала заяву, у якій просила замінити первинного позивача на належного позивача - ОСОБА_1.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.

Отже право вимоги про захист порушених прав належить безпосередньо члену профспілки, яка може бути його представником у даних правовідносинах.

Згідно з частиною 1 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя обґрунтованим та здійснює заміну позивача на належного - ОСОБА_1.

Позивачем ОСОБА_2 подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, у якій позивач зменшив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача та зобов'язати виплатити йому: заборговану грошову допомогу на оздоровлення (недоплачену частку до повного розміру місячного грошового забезпечення) за 2013, 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 4145,36 грн.; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 645,74 грн.

Враховуючи право позивача зменшити розмір позовних вимог до закінчення судового розгляду, передбачене частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає подану заяву прийнятною та здійснює розгляд справи за зменшеними позовними вимогами.

Позивач в судове засідання не прибув, оскільки 01 березня 2017 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. 06 квітня 2017 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути справу за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях відповідно до яких зазначає, що відповідно до чинного законодавства, яке врегульовує питання виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, виплата грошової допомоги на оздоровлення здійснюється в межах асигнувань відповідно до встановленого кошторису, у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Зазначив, що грошову допомогу на оздоровлення за 2013-2015 роки нараховано та виплачено позивачу у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, доплат і надбавок постійного характеру та щомісячної премії, які встановлені позивачу на день звернення. За 2016 рік грошову допомогу на оздоровлення нараховано та виплачено в межах кошторисних призначень на 2016 рік з урахуванням посадового окладу, окладу за званням та надбавки за вислугу років. Вважає, що при визначенні розміру належної до виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення відповідач діяв правомірно, заборгованість по виплаті грошової допомоги на оздоровлення відсутня, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засіданні не прибув, 06 квітня 2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути справу за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, у тому числі, порядок проходження служби цивільного захисту, соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту, врегульовані нормами Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до частини 1 статті 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Позивач ОСОБА_1 у період 2013-2016 роки проходив службу в ГУ ДСНС у Запорізькій області на посаді начальнка караулу 3-ДПРЧ, має спеціальне звання капітан служби цивільного захисту служби цивільного захисту, відповідно до статті 104 Кодексу цивільного захисту України відноситься до осіб молодшого начальницького складу.

Відповідно до частини 2 статті 129 Кодексу цивільного захисту України особам рядового і начальницького складу цивільного захисту надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового і матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Таким чином, нормами Кодексу цивільного захисту України встановлено право осіб рядового і начальницького складу цивільного захисту на отримання грошової допомоги на оздоровлення у разі відбуття у щорічну основну відпустку. При цьому розмір грошової допомоги на оздоровлення визначений на рівні розміру місячного грошового забезпечення такої особи. Отже, для визначення розміру належної до виплати грошової допомоги на оздоровлення необхідно встановити розмір місячного грошового забезпечення особи.

Відповідно до частини 2 статті 125 Кодексу цивільного захисту України порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі - Постанова №1294).

Відповідно до пункту 2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 5 Постанови №1294 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

З матеріалів справи встановлено, що 12 липня 2013 року наказом начальника ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 123 «Про надання матеріальної допомоги» надано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2013 рік за рахунок держбюджету у розмірі грошового забезпечення, у тому числі, капітану служби цивільного захисту ОСОБА_1.

Згідно з довідкою №309 від 20 лютого 2017 року, матеріальна допомога на оздоровлення за 2013 рік виплачена позивачу у розмірі грошового забезпечення в сумі 2410,50 грн. При цьому, розмір грошового забезпечення позивача у липні 2013 року склав 2474,38 грн.

Також, 16 квітня 2014 року наказом начальника ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 174 «Про надання матеріальної допомоги» надано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014 рік за рахунок держбюджету у розмірі грошового забезпечення, у тому числі, капітану служби цивільного захисту ОСОБА_1.

Згідно з довідкою №308 від 20 лютого 2017 року, матеріальна допомога на оздоровлення за 2014 рік виплачена позивачу у розмірі грошового забезпечення в сумі 2545,50 грн. При цьому, розмір грошового забезпечення позивача у листопаді 2014 року склав 2608,90 грн.

Також, 14 травня 2015 року наказом начальника ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 227 «Про надання матеріальної допомоги» надано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2015 рік за рахунок держбюджету у розмірі грошового забезпечення, у тому числі, капітану служби цивільного захисту ОСОБА_1.

Згідно з довідкою №307 від 20 лютого 2017 року, матеріальна допомога на оздоровлення за 2015 рік виплачена позивачу у розмірі грошового забезпечення в сумі 2410,50 грн. При цьому, розмір грошового забезпечення позивача у березні 2015 року склав 2800,70 грн.

Судом встановлено, що різниця у розмірі місячного грошового забезпечення та розмірі фактично виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення у зазначені періоди зумовлена тим, що до розрахунку матеріальної допомоги не увійшли такі складові грошового забезпечення, як доплата за службу в нічний час та індексація, нарахована та виплачена відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідач вважає, що такі доплати не мають постійного характеру, у зв'язку з чим не включаються до розрахунку місячного грошового забезпечення при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення з огляду на положення пункту 19.3 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10 червня 2008 року №447.

Позивач з даним твердженням не погоджується, оскільки вважає, що доплата за роботу в нічний час зумовлена графіком його роботи, який передбачає роботу в режимі чергування 24 години на добу (доба через три доби), та є постійним. З посиланням на норми Закону України «Про оплату праці» та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, позивач зазначає, що доплата за службу у нічний час та виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати працівників, є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою. На думку позивача, зазначене свідчить про постійний характер таких доплат, у зв'язку з чим вони мають включатись до розрахунку місячного грошового забезпечення при визначенні розміру матеріальної допомоги.

Суд зазначає, що порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, у період до 16 червня 2015 року визначався Інструкцією про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10 червня 2008 року № 447, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 липня 2008 року за № 612/15303 (далі - Інструкція №447, втратила чинність з 16 червня 2015 року), яка відповідно до преамбули наказу прийнята на виконання Постанови № 1294 та з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту.

З 16 червня 2015 року набула чинності Інструкція про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 квітня 2015 року №475, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 року за №544/26989 (далі - Інструкція №475), яка за своїм змістом врегульовує порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту аналогічним чином.

З огляду на положення частини 2 статті 125 Кодексу цивільного захисту України, якими повноваження щодо визначення порядку та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту делеговано Кабінету Міністрів України, норми Постанови №1294, якою визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, встановленому профільним міністерством, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин мають застосовуватись норми Інструкції №447 та Інструкції № 475, оскільки такі норми є спеціальними.

Враховуючи пріоритетність спеціальних норм над загальними, посилання позивача на Закон України «Про оплату праці» та Інструкцію зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідно до пункту 20.1 Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, при наданні щорічної основної відпустки в розмірах, що не перевищують їх місячного грошового забезпечення.

За змістом пункту 20.2 Інструкції №447 підставою для виплати особі рядового і начальницького складу матеріальної допомоги є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати (із обов'язковим зазначенням суми) зазначеної матеріальної допомоги.

Пунктом 20.3 Інструкції №447 встановлено, що визначення розміру місячного грошового забезпечення для обрахунку вищезазначеної матеріальної допомоги проводиться у порядку, визначеному пунктом 19.3 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 19.3 Інструкції №447 при визначенні розміру матеріальної допомоги до розрахунку місячного грошового забезпечення беруться: посадові оклади, оклади за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія (у розмірі, що не перевищує розміру, затвердженого Положенням про преміювання осіб рядового і начальницького складу (пункт 5.1 цієї Інструкції), які встановлені особі рядового або начальницького складу на день звернення.

Таким чином, при обчисленні розміру належної до виплати грошової допомоги на оздоровлення до розрахунку місячного грошового забезпечення не включаються доплати і надбавки, які не мають постійного характеру.

Порядок виплати доплати за службу в нічний час визначений пунктом 4.13 Інструкції №447.

Так, за змістом даного пункту особам рядового і начальницького складу, які виконують службові обов'язки в нічний час, виплачується доплата за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу. Роботою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів та установ службових обов'язків у період з 22 до 6 години. Під виконанням зазначених службових обов'язків слід розуміти, крім іншого, несення служби в складі чергових підрозділів, оперативно-аварійних груп тощо. Підставами для виконання службових обов'язків у нічний час є, у тому числі, графіки нарядів та чергувань, встановленим порядком затверджені керівниками органів управління (підрозділів). Облік фактичного часу роботи в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення табеля із зазначенням кількості фактично відпрацьованих у нічний час годин. Виплата особам рядового і начальницького складу, що залучалися до служби в нічний час, доплати за службу у нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, доплата за роботу в нічний час, крім іншого, може здійснюватися у зв'язку з виконанням службових обов'язків за встановленим графіком чергування та залежить від кількості фактично відпрацьованих у нічний час годин. Зазначене свідчить про те, що нарахування та виплата доплати за роботу в нічний час може відбуватись лише при настанні певних умов та не має постійного характеру. Крім того, виплата такої доплати за минулий місяць відбувається у поточному місяці, тобто при визначені розміру грошового забезпечення особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту доплата за роботу у нічний час може бути врахована лише у наступному місяці за фактично відпрацьованим. Такі особливості виплати унеможливлюють визначення розміру доплати за роботу в нічний час на день звернення з заявою про виплату матеріальної допомоги.

Враховуючи, що виплата доплати за роботу у нічний час позивачу зумовлена графіком служби, вищезазначене у сукупності надає підстави для висновку про правомірність неврахування доплати за роботу у нічний час при обрахунку матеріальної допомоги на оздоровлення.

Стосовно індексації слід зазначити, що згідно з нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, який застосовується у випадках, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (пункт 1 частини 1 статті 1, частина 1 статті 4).

Індексація за своєю правовою природою є компенсаційною виплатою, а її проведення зумовлено настанням певних обставин, визначених у статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у зв'язку з чим така виплата правомірно не взята відповідачем до розрахунку місячного грошового забезпечення при визначенні розміру матеріальної допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що грошова допомога на оздоровлення за 2013-2015 роки виплачена позивачу у повному розмірі у відповідності до чинного на той час правового регулювання, тому підстави для задоволення позовних вимог в даній частині відсутні.

Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 11 березня 2017 року наказом начальника ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 127 «Про надання матеріальної допомоги» капітану служби цивільного захисту ОСОБА_1 надано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік за рахунок держбюджету у розмірі посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальне звання та надбавки за вислугу років.

Згідно з довідкою № 306 від 20 лютого 2017 року, матеріальна допомога на оздоровлення за 2016 рік виплачена позивачу з розрахунку: посадовий оклад, оклад за званням, надбавка за вислугу років, в сумі 1377,00 грн. Також, у грудні 2016 року в рахунок виплати матеріальної допомоги на оздоровлення позивач додатково отримав 16,58 грн. При цьому, розмір грошового забезпечення позивача у березні 2016 року склав 5021,46 грн., до якого увійшли посадовий оклад; оклад за званням; доплати і надбавки постійного характеру: надбавка за вислугу років, надбавка за особливі умови служби, пов'язані з підвищеним ризиком для життя, надбавка за виконання особливо важливих завдань; щомісячна премія.

З письмових заперечень судом встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення у 2016 році виплачена позивачу у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, в межах кошторисних призначень.

Обґрунтовуючи правомірність здійсненої виплати, відповідач посилається на те, що чинне законодавство, яке врегульовує порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, зокрема підпункт 3 пункту 5 Постанови №1294, наділяє керівників державних органів служби цивільного захисту правом виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення в межах асигнувань, що виділяються на їх утримання.

Враховуючи наявність наказу ДСНС України від 31 грудня 2015 року № 670 «Окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 2016 році», відповідно до пункту 1.3 якого наказано виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснювати у межах кошторисних призначень на 2016 рік, відповідач зазначає, що відповідно до кошторисних призначень на 2016 рік ГУ ДСНС у Запорізькій області виплата матеріальної допомоги на оздоровлення могла бути забезпечена лише з розрахунку посадового окладу, окладу за звання та надбавки за вислугу років, у зв'язку з чим виплачувалась саме в такому розмірі.

Позивач в свою чергу вважає, що розмір грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік визначено відповідачем з порушенням вимог частини 2 статті 129 Кодексу цивільного захисту України, оскільки чинним законодавством не передбачено право адміністрації скорочувати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення або обмежувати її кошторисом.

Суд погоджується з позицією позивача та зазначає, що всупереч приписам частини 2 статті 129 Кодексу цивільного захисту України, відповідач при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік не взяв до розрахунку місячного грошового забезпечення доплати і надбавки постійного характеру та щомісячну премію у розмірі, що не перевищує розміру, затвердженого положенням про преміювання осіб рядового і начальницького складу, які встановлені позивачу на день звернення з рапортом про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

При цьому суд не приймає посилання відповідача на право керівника самостійно визначати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення в межах асигнувань, та звертає увагу, що визначене підпунктом 3 пункту 5 Постанови №1294 право керівника виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення у межах асигнувань, що виділяються на утримання органу служби цивільного захисту, не надає керівнику права виплачувати таку допомогу у розмірі меншому, ніж встановлено Кодексом цивільного захисту України, оскільки, акт державного управління, яким є Постанова №1294, не може скасовувати або змінювати норму Кодексу, як акту вищої юридичної сили.

Крім того, суд не приймає посилання відповідача на обмеженість фінансування з огляду на обсяги кошторисних призначень ГУ ДСНС у Запорізькій області у 2016 році, та зазначає, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вказана позиція є сталою у судовій практиці Європейського суду з прав людини (наприклад, «Кечко проти України», заява №63134/00, пункт 26 рішення від 08 листопада 2005 року; «Сук проти України», заява № 10972/05, пункт 24 рішення від 10 червня 2011 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно нарахував та виплатив позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2016 рік не у повному розмірі, з порушенням частини 2 статті 129 Кодексу цивільного захисту України та всупереч розрахунку місячного грошового забезпечення, яке враховується при визначенні її розміру, передбаченого пунктом 3 розділу ХVІІІ Інструкції №475.

При цьому попередні висновки суду стосовно правомірності неврахування при розрахунку місячного грошового забезпечення для виплати матеріальної допомоги на оздоровлення доплати за роботу в нічний час та індексації для даного періоду є аналогічними.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення матеріальної допомоги у конкретно визначеному розмірі не відповідає нормам чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів приватної особи від порушень з боку суб'єкта владних повноважень з позиції гарантування дотримання принципу верховенства права та з урахуванням вимог закону.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено критерії, за якими адміністративний суд перевіряє правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. При цьому, при наданні оцінки діям чи рішенням суб'єкта владних повноважень на предмет відповідності таким критеріям, повноваження відповідного владного суб'єкта не можуть зазнавати втручання.

За змістом підпункту 3 пункту 5 Постанови №1294 та пункту 2 розділу XІX Інструкції № 475 нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення осіб рядового чи начальницького складу здійснюються органом управління (підрозділу) цивільного захисту за місцем проходження служби, у зв'язку з чим, визначення розміру належних до виплати сум має здійснювати саме цей орган, оскільки суд не може перебирати на себе такі функції.

Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, визначеного у відповідності до норм чинного законодавства. Також, при визначенні належної до виплати суми відповідач повинен врахувати розмір фактично виплаченої позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік, а також висновки суду щодо складових місячного грошового забезпечення для обрахунку допомоги для оздоровлення.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе вийти за межі заявлених позовних вимог та захистити порушене право позивача у спосіб зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, визначеного у відповідності до пункту 3 розділу ХVІІІ Інструкції №475 з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо позовних вимог про стягнення та зобов'язання виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону Україну «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Оскільки грошова допомога на оздоровлення має разовий характер те не підпадає під визначення доходів в розумінні вищезазначеного Закону, в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, визначеного у відповідності до пункту 3 розділу ХVІІІ Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №475 від 23 квітня 2015 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Татаринов