Справа № 2-а-2242/10/1570
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-2242/10/1570

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2010 р.

Справа № 2-а-2242/10/1570

Категорія:2.11.8

Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Крусян А.В.,

суддів Джабурії О.В., Шляхтицького О.І.,

при секретарі Тимошенко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Інженерінгова компанія Дела»до Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання дій незаконними, скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2010р. позов задоволений частково, скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси:

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП „Інженерінгова компанія Дела" зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради, свідоцтво АОО №251227 від 04.02.2002 року. На податковий облік у ДНІ Малиновського району міста Одеси взято 05.10.2004 року.

На вказаний запит позивач листом за №2212-09 від 22.12.2009 року повідомив ДПА в Одеській області про вилучення у ПП 11.09.2009 року та 21.10.2009 року оперуповноваженим ВВС УТІМ ДПА в Одеській області та слідчим ПМ ДПА в Одеській області документів щодо відносин з ТОВ „Сабстрой НК"', ТОВ „Шерус" та ТОВ „Гамма- Плюс", інші наявні документи по запиту знаходяться в ДПА в Одеській області (т.1 а.с. 186-192).

З 22.01.2010 року по 29.01.2010 року проведена документальна невиїзна перевірка ПП „Інженерінгова компанія Дела" щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ „Гамма-Плюс" за період з 01.11.2006 по 30.11.2008 року, за результатами якої складений акт № 40/35-0205/31841937 від 01.02.2010 року.

В Акті зазначено, що перевіркою відображених у рядку 04.1 Декларацій „витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у рядку 04.1 Декларацій „витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11" показників за період з 01.11.2006 по 30.11.08 року встановлено, що на їх формування мало вплив здійснення операцій, у т.ч. придбання у ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ „Гамма-Плюс" шурупів, дюбілей, розеток телефонних, автоматичних вимикачів, радіопередатчиків, фарб масляних, труб гофрированих та стальних, електродів, відеокамер, металоконструкцій, жал юзі в, послуг з проведення ремонтно-малярних робіт при виконанні електромонтажних робіт, послуги з проведення оглядово - ознайомчих семінарів.

Внаслідок укладених договорів між позивачем та ТОВ «Сабстрой НК», ТОВ «Шерус»та ТОВ «Гамма-Плюс», підприємство віднесло до складу валових витрат операції з придбання товарів, робіт, послуг за укладеними договорами, внаслідок чого було здійснено завищення валових витрат на суму 346805,13 грн. (т.1 арк.21-22).

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов виходив з того, що у ПП «Інженерінгова компанія Дела»наявні всі документи (розрахунки, платіжні документи, накладні, акти виконаних робіт, тощо), які підтверджують віднесення до валових витрат –витрати, які стосуються операцій з зазначеними вище підприємствами. Тому позивач мав всі підстави для віднесення зазначених витрат до податкового кредиту. Суд виходив з того, що від платника податків не вимагається контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку, тому позивач не несе відповідальність за неправомірні дії своїх контрагентів, тому позовні вимоги є обгрунтованими та оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п.1.8. ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»бюджетним відшкодуванням є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.3 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредитного періоду, має від’ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено дату виникнення права на податковий кредит як одну з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку(товарного чека)- в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів(робіт, послуг).

Зазначений закон не передбачає надання даних податкових декларацій контрагентів платника податків і не ставить отримання бюджетного відшкодування платником податків у залежність від податкового обліку (стану) інших осіб та фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Формування від’ємного значення суми стосується тільки окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків із бюджетом третіх осіб.

Згідно з підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) та основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Тобто до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при його придбанні, якщо платник податку мав підставі включити витрати на придбання товару до складу валових витрат відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому для віднесення відповідних сум податків, сплачених у ціні товару, до податкового кредиту платника податку, який придбав зазначений товар, Законом України «Про податок на додану вартість»не передбачено як умову сплату цих сум до бюджету. Статтею 7 зазначеного Закону передбачено лише обов’язок платника податку надати покупцю податкову накладну.

Якщо контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність і негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

В бухгалтерському та податковому обліку вказані операції відображені в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача надані відповідні акти виконаних робіт, послуг за 2007 та 2008 роки. На підставі зазначених актів виконаних робіт, послуг, позивач формував та декларував доходи за відповідні податкові періоди, заниження або завищення яких актом перевірки не встановлено.

Починаючи з четвертого кварталу 2006 року і по четвертий квартал 2008 року податковою державною службою не було виявлено жодного факту розбіжності між податковими зобов’язаннями задекларованими ТОВ «Гамма-Плюс», ТОВ «Шерус», ТОВ «Сабстрой-НК»та податковим кредитом позивача, згідно п’ятого додатку до Декларації з податку на додану вартість, що також підтверджує правомірність віднесення 346805 грн., до валових витрат у відповідних податкових періодах.

Судова колегія не приймає до уваги доводи відповідачів на те, що ТОВ «Сабстрой НК», ТОВ «Шерус»та ТОВ «Гамма-Плюс»зареєстровані в ЄДР, знаходились на податковому обліку та звітували в державну податкову інспекцію в спірний - з 01.11.2006р. по 30.11.2008р. Не надають податкову звітність ТОВ «Гамма-Плюс»до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва з 16.04.2009р., ТОВ «Шерус»- аналогічно з 03.02.2009р., ТОВ «Сабстрой НК»- до ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва з 16.02.2009р. /т.1 арк.25/, оскільки діюче законодавство не вимагає від платника податків контролю за сплатою своїми контрагентами до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку.

Тому наявність у покупця –ТОВ «Інженерінгова компанія Дела» належно оформлених документів, які відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість»необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих ТОВ «Гамма-Плюс», ТОВ «Шерус», ТОВ «Сабстрой-НК»податкових накладних, є підставою для відшкодування ПДВ.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції в порядку ст. 200 КАС України - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: