Справа № 361/1663/17
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/1663/17
Провадження № 2-а/361/276/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 квітня 2017 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач просить визнати протиправними бездіяльність та рішення Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Управління) щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років, на підставі поданої заяви від 19.12.2016р., а також неповідомлення про результати розгляду цієї заяви і зобовязати Управління здійснити перерахунок його пенсії в сторону збільшення без звужень та обмежень раніше призначеної йому пенсії як слідчому органів прокуратури України за вислугою років, призначеної відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII (в редакції чинній на час призначення йому пенсії 2002 рік) в межах 90 відсотків від розміру місячної (чинної) заробітної плати за посадою старшого слідчого з особливо важливих справ ОСОБА_2 прокуратури України, зазначеної у довідці ОСОБА_2 прокуратури України № 18-1434зп від 16.12.2016 р. та виплатити різницю між перерахованою і фактично виплаченою сумою з 01 вересня 2016 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що позивач є пенсіонером, з 09.01.2002 р. перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». З 01.12.2015 р. збільшено розмір заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, а тому, у відповідності до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», яка була чинною на момент призначення його пенсії, він має право на перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. 16.12.2016 р. ОСОБА_2 прокуратурою України йому була видана довідка № 18-1734 зп про розмір заробітної плати станом на 01.12.2015 р. за посадою на якій він працював та вийшов на пенсію. 19.12.2016 р. позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок його пенсії у звязку із збільшенням заробітної плати прокурорсько слідчим працівникам, до заяви долучив всі необхідні документи, в тому числі і довідку про заробітну плату. У січні лютому 2017 року йому нарахована пенсія у розмірі, який відповідає розміру пенсії до звернення за перерахунком, тобто відповідач фактично відмовив йому у перерахунку пенсії, але вмотивованої відповіді на його заяву від 19.12.2016 р. в якій би були зазначені підстави відмови у перерахунку пенсії, позивач до теперішнього часу не отримував. Крім того, у додаткових поясненнях позивач вказував на те, що пенсія призначена йому, ще 2002 року, тому новий порядок призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури до нього не може бути застосований, оскільки відповідно до положень Конституції України закони та нормативно правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність. В даному випадку ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. погіршує його становище, тому положення даного Закону не може бути застосовано. Просив розглянути справу без його участі.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі подав письмові заперечення проти позову, за змістом яких він не заперечує той факт, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», а також того факту, що 19.12.2016 р. ОСОБА_1 звертався до Управління із заявою про перерахунок пенсії. Разом з тим, відповідач посилався на те, що на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 VIII від 02.03.2015 р. було припинено призначення пенсій призначених за ЗУ «Про прокуратуру», ЗУ «Про державну службу» (тобто державним службовцям та особам, які до них прирівняні), призначення пенсій зазначеним категоріям осіб стали призначатися за ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Крім того, відповідач у свої запереченнях звертав увагу на те, заробітна плата, зазначена в довідці з урахуванням якої позивач вимагає провести обчислення пенсії, фактично ним не отримана, і страхові внески з неї ним не сплачувались; також внесено зміни до п.5,6 та виключено п.4 Постанови № 865 від 31.05.2000 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», також зазначав, що пенсія позивачу призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, тому виплата пенсії позивачу повинна здійснюватися без проведення перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір його пенсії не відповідатиме максимальному розміру встановленому цим законом. На час виникнення спірних правовідносин, ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789 в тому числі і положення ст. 50-1 даного Закону, які передбачали проведення перерахунку з урахуванням додатково поданих пенсіонерами документами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідної посадою, з якою особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком, втратили чинність. 15.07.2015 р. прийнято новий ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697, ст. 86 якого визначено, що пенсії за вислугу років перераховуються та призначаються уповноваженими на це органами. Умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, КМУ умови і порядок перерахунку призначених працівника прокуратури пенсій до теперішнього часу не визначені. Томі підстави для перерахунку позивачу пенсії у звязку зі зміною заробітної плати за його посадою, на думку Управління, відсутні. Стосовно надання відповіді на звернення позивача від 19.12.2016 р. із заявою про перерахунок пенсії, відповідач у судовому засіданні зазначив, що заяву позивача від 19.12.2016 р. Управлінням розглянуто, 20.12.2016 р. за результатом розгляду прийнято рішення про відмову у перерахунку його пенсії на підставі довідки № 18-1734 зп від 16.12.2016 р., відомості про направлення позивачу даного рішення відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що 28 грудня 2001 року на підставі наказу ОСОБА_2 прокурора України № 1719ц від 25.12.2001 р. ОСОБА_1 був звільнений з посади старшого слідчого з особливо важливих справ відділу з розслідування особливо важливих справ управління з розслідування особливо важливих справ ОСОБА_2 прокуратури України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Броварському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області, з 09.01.2002 року отримує пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII у розмірі 90% від суми заробітної плати, розмір та умови оплати праці якої відповідали займаній посаді.

16 грудня 2016 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 прокуратурою України видана довідка № 18-1734зп, з якої вбачається, що він дійсно працював в ОСОБА_2 прокуратурі України на посаді старшого слідчого в ОВС, станом на 01.12.2015 р. заробітна плата за його посадою складається з: основного окладу 3103,00 грн., класного чину 135,00 грн., вислуги років 1295,20 грн., щомісячної премії, на яку нараховуються страхові внески 16180,25 грн., та доплат, що передбачені чинним законодавством: надбавки за виконання особливо важливого завдання 3173,24 грн., надбавки слідчим за вислугу років 809,50 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення (1/12) 709,66 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових потреб (1/12) 709,66 грн., всього 26115,51 грн.

19 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції 17.01.2002 р., чинній на час призначення пенсії) у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідній категорії прокурорських працівників відповідно до довідки про заробітну плату № 18-1734зп від 16.12.2016 р.

20 грудня 2016 року Броварським ОУПФУ прийнято рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки з 01.06.2015 р. скасовано норми щодо призначення (перерахунку) пенсій відповідно до спеціальних законів.

Доказів направлення зазначеного рішення ОСОБА_1, або повідомлення його про прийняте рішення за результатами у будь-який інший спосіб Управлінням не надано.

Спірні правовідносини врегульовано положеннями Конституції України та Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 р. - чинній станом на час призначення пенсії позивачу).

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ)(в редакції від 12.07.2001 р., станом на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

02 березня 2015 р. Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII, пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

З аналізу даної норми вбачається, що її положення поширюються на правовідносини щодо призначення, а не перерахунку раніше призначених пенсій вказаним категоріям осіб. Адже призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 р. № 21-2432а15.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Як зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Тобто, суд при постановлені даного рішення керується принципами Конституції України та законодавством, яке не суперечить їй.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно з частиною 1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України ґарантується (ч.3 ст.8 КАС України).

Частиною 2 ст. 8 КАС України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) України визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Вирішуючи питання про застосування Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційним судом України неодноразово розглядались питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99,рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи, що пенсія позивачу призначена у січні 2002 р., то до спірних правовідносин має застосовуватися норми законодавства, які діяли на час призначення йому пенсії, тобто положення ЗУ «Про прокуратуру» в редакції від 26.07.2001 р.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 р. № 21-420а13 та від 17.12.2013 р. у справі № 21-445а13.

Відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких, суд вважає, що ствердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та прийняття нового закону «Про прокуратуру», яким суттєво погіршується становище позивача, є необґрунтованими.

30 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 763 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 31.05.2012 р. № 505» (набрала чинності 13.10.2015 р.), якою змінено схеми посадових окладів працівників ОСОБА_2 прокуратури України, прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, військових прокуратур регіонів і прирівняних до них прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та прирівняних до них прокуратур.

Постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01.12.2015 р. переглянуто схеми посадових окладів і підвищено заробітну плату працівникам ОСОБА_2 прокуратури України, прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, військових прокуратур регіонів і прирівняних до них прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та прирівняних до них прокуратур, в тому числі і прокурорсько слідчим працівникам.

У звязку з прийняттям зазначеної постанови, позивачу ОСОБА_2 прокуратурою України видана довідка про розмір заробітної плати станом на 01.12.2015 р. за посадою, на якій він працював.

19 грудня 2016 року позивач подав зазначену довідку до Броварського ОУПФУ Київської області разом із заявою про перерахунок пенсії, що підтверджено розпискою повідомленням спеціаліста Управління ОСОБА_3 від 19.12.2016 р..

Відповідно до ч.12 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Таким чином, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії.

Тобто, позивач реалізував своє право у визначений законом спосіб, а відповідач, відмовляючи йому у перерахунку з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та на неприйняття нормативного правового акту, яким би був встановлений новий порядок та умови перерахунку пенсії прокурорсько слідчим працівникам, діяв всупереч положенням ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

Визначаючи дату, з якої позивачу слід зробити перерахунок, суд враховує положення ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема, що перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

В даному випадку, право на перерахунок пенсії у позивача виникло з дати набрання чинності Постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, тобто 15.12.2015 р., якою збільшено посадовий оклад за посадою на якій він працював та з якої вийшов на пенсію.

Позивач у позові просить здійснити перерахунок його пенсії з 01.09.2016р.. Враховуючи, що суд розглядає позов лише у межах позовних вимог, суд вважає можливим зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок раніше призначеної пенсії саме із зазначеної дати, тобто з 01.09.2016 р.

Таким чином позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 19,40 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 71, 84, 159-163, 244-2 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ в редакції від 12.07.2001 р. у розмірі 90 % від місячної заробітної плати на підставі довідки ОСОБА_2 прокуратури України № 18-1734зп від 16.12.2016 р.

Зобовязати Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області з 01.09.2016 р. здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2011 р. в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою згідно довідки ОСОБА_2 прокуратури України № 18-1734зп від 16.12.2016 р. без обмеження граничного розміру та здійснити відповідні виплати з врахуванням раніше отриманих сум пенсії.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя Т.В. Селезньова