Справа № 805/1020/17-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року справа №805/1020/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Міронової Г.М., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 805/1020/17-а за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙЧ АР ГАРАНТ" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області (далі Фонд) звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Гарант" (далі ТОВ "ОСОБА_5 Гарант", або Товариство) про стягнення капіталізованих платежів у сумі 9 029 052,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.10.2016 засновником відповідача прийнято рішення про припинення юридичної особи та початок ліквідаційної процедури, відповідач перебуває на обліку Відділення, як платник страхових внесків до Фонду. Станом на день подання позову Відділення здійснює страхові виплати громадянам, внаслідок отримання ними виробничої травми на цьому підприємстві. Вважає що повинна бути проведена капіталізація платежів у сумі 9 029 052,59 грн. Товариство відмовляється від сплати капіталізованих платежів у добровільному порядку, внаслідок чого заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку.

Відповідач у суді першої інстанції заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у звязку з порушенням строку звернення до адміністративного суду, також надав заяву у письмовому вигляді, в обґрунтування якого зазначив, що 12.10.2016 прийнято рішення про припинення Товариства шляхом його ліквідації, 25.11.2016 надійшла заява від Фонду про визнання його кредитором, 23.12.2016 ліквідаційна комісія відмовила у задоволені вимог про визнання кредитором, зазначене повідомлення було отримано Фондом 23.12.2016, до суду позивач звернувся 26.01.2017, отже встановлений ст. 112 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), місячний строк звернення до суду позивачем порушено.

Позивач надав заяву про поновлення строків, в обґрунтування якої зазначив, що у штаті Фонду на час отримання відповіді, 23.12.2016, фактично працював один спеціаліст з правового забезпечення, та отримав його лише 30.12.2016, оскільки 26.12.2016 приймав участь у судовому засіданні у Жовтневому суді м. Маріуполя з 27.12.2016 перебував у відпустці. Зазначає, що затримка виникла у звязку зі збором та залученням великої кількості необхідних документів, позов складено стосовно 9 осіб, які в різний час отримували ушкодження та проведення антитерористичної операції у Східному регіоні погіршило можливість своєчасного отримання необхідних документів. Фондом направлено на адресу відповідача позовну заяву 18.01.2016 про що свідчить поштове повідомлення. Зауважує на тому, що позовна давність не застосовується до вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженням здоровю або смертю. Враховуючи зазначене просить відмовити у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 805/1020/17-а адміністративний позов було залишено без розгляду, у звязку із тим, що Фондом було пропущено строк звернення з даним позовом до суду.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції при винесенні ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, не враховано факту набрання чинності з 01.01.2015 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», принципи та завдання Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), ЦК України, не надано оцінки строкам звернення до суду, а також нормам матеріального права як то ст. 112 та ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та чи є даний строк звернення до суду граничним і таким, що підлягає поновленню. Крім того, апелянт вважає, що надана судова практика не є остаточною не може братись як підстава для залишення позову без розгляду, оскільки відповідно до норм ст. 161 КАС України При виборі і застосуванню правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Надані судові рішення ВАСУ від 16.06.2016 та від 23.11.2016 стосуються лише дії старого Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», тобто той що діяв до 01.01.2015 та не є рішенням ВСУ.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

12.10.2016 загальними зборами учасників ТОВ "ОСОБА_5 Гарант" прийнято рішення про припинення юридичної особи в результаті ліквідації про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено відповідний запис.

Внаслідок ліквідації Товариства призначено Ліквідаційну комісію та визначено строк заявлення кредиторами вимог протягом двох місяців з моменту оприлюднення державним реєстратором відповідного повідомлення.

25.11.2016 позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Гарант" із заявою про визнання кредитором на суму 9 029 052,59 грн. та перерахування зазначеної суми на особовий рахунок відділення Фонду.

За наслідками розгляду вищевказаного звернення Ліквідаційною комісією Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Гарант" не визнано вимог Фонду та відмовлено у задоволені заяви про визнання кредитором та перерахунку коштів, про що повідомило відповідним листом від 23 грудня 2016 року №635, яке отримано позивачем 23.12.2016, про що свідчить відмітка про отримання на примірнику повідомлення.

Відповідно до ч.5 статті 112 ЦК України вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Отже ст. 112 ЦК України встановлено спеціальний строк звернення до суду.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач отримав від відповідача письмову відмову про визнання кредитором 23.12.2016, цей факт підтверджується відміткою Фонду на листі ТОВ "ОСОБА_5 Гарант" від 23.12.2016 № 635.

Позовну заяву позивачем направлено на адресу суду поштовим відправленням, та згідно відбитку поштового штемпеля на конверті вбачається, що направлення відбулось 26.01.2017, тобто, з порушенням місячного строку після одержання письмової відмови відповідача.

Таким чином, оскільки позов було подано лише 26.01.2017, відтак відповідно до частини п'ятої статті 112 ЦК України позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом, а вимоги позивача в цій частині вважаються погашеними.

Зазначена правова позиці висловлена Вищим адміністративним судом в ухвалах №К/800/47112/15 від 16.06.2016, №К/800/19475/15 від 23.11.2016.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки до позивача не застосовувались процедури даного закону, а ним самим було прийнято рішення про ліквідацію.

Посилання апелянта на те, що строк стягнення штрафних санкцій та інших видів заборгованості перед Фондом, передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», не застосовується, не беруться до уваги, оскільки капіталізовані платежі не визначені цим законом заборгованістю, в том числі і статтею 11 цього Закону, на яку посилається апелянт.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені представником позивача обставини на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не мають доказів та є лише субєктивним ствердженням.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.56-57) та зазначає позивач, на адресу відповідача копію позовної заяви направлено 18.01.2017, відповідачем позовна заява отримана 20.01.2017, натомість до суду позовну заяву, згідно поштового штемпеля на конверті, було направлено тільки 26.01.2017. При цьому, частиною третьою статті 106 КАС України зобовязано субєкта владних повноважень до позовної заяви додавати не докази отримання відповідачем копії позову, а докази надіслання йому такого позову. Зазначені докази в позивача були наявні 18.01.2017, тому його посилання на цю обставину як підставу для визнання поважності причин пропуску строку не заслуговують на увагу.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач посилається на обставини, які мали місце лише у грудні 2016 року, проте жодним чином не обґрунтовано неможливість реалізувати право на звернення до суду у січні 2017 року.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на ст.ст. 256, 268 ЦК України, оскільки вони не застосовуються до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, у даному випадку, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань у м. Маріуполі пропущено встановлений законом місячний строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Гарант" про стягнення капіталізованих платежів у сумі 9 029 052,59 грн..

Зважаючи на наведене, місцевий суд обґрунтовано задовольнив клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, позовна заява Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань у м. Маріуполі до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Гарант" про стягнення заборгованості - підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області було пропущено строк звернення з даним позовом до суду та у суду немає підстав визнати такі причини поважними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог КАС України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

В повному обсязі ухвала виготовлена 27 квітня 2017 року.

Керуючись статями 99,100, 184, 195, 196, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 805/1020/17-а за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙЧ АР ГАРАНТ" про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: Г.М.Міронова

ОСОБА_6