Справа № 335/13343/16-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку письмового провадження у залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом Вознесенівського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області до громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_2 Пузіковича про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Вознесенівський районний відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_2 Пузіковича про примусове видворення за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що під час перевірки законності перебування на території України відповідача встановлено, що останній прибув на територію України у 2015 році через КПП «Харків» за паспортом № 90 20 392676, виданим ОВС Адміністрації Правобережного району Республіки Північна Осетія-Аланія 18.12.2002 для роботи на ООО «Укравтоматика» менеджером з персоналу. На теперішній час відповідач перебуває на території України з порушенням законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. 18.08.2016 компетентним органом прийнято рішення про примусове повернення з України відповідача та зобовязано ОСОБА_3 покинути територію України у строк до 16.09.2016. На теперішній ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання рішення про примусове повернення. Просили суд прийняти постанову про примусове видворення за межі України іноземця громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_3 на підставі паспорта 51 № 6303984, виданого Посольством РФ в Україні 25.10.2016 терміном дії до 25.10.2021.

Представник позивача та відповідач у судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином. Від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи, та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено необхідності видворення відповідача ОСОБА_3 з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2015 до Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області надійшов лист від Орджонікідзевського районного підрозділу КВІ УДПтС України в Запорізькій області, яким повідомлялось про перебування на обліку громадянина РФ ОСОБА_3, засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням в 1 рік.

ОСОБА_3 прибув на територію України у 2015 році через КПП «Харків» за паспортом № 90 20 392676, виданим ОВС Адміністрації Правобережного району Республіки Північна Осетія-Аланія 18.12.2002 терміном дії безстроково у приватних справах, для роботи на ТОВ «Укравтоматика» менеджером з персоналу.

Відповідач був взятий на контроль Орджонікідзевським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області до закінчення іспитового строку.

В цей час відповідач мешкав за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Тбіліська, 9/33 на підставі договору оренди, укладеного ТОВ «Укравтоматика» в особі директора ОСОБА_4

05.08.2016 до Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області надійшло повідомлення від Орджонікідзевського районного підрозділу КВІ УДПтС України в Запорізькій області, за змістом якого відповідач був знятий з обліку у звязку із закінченням іспитового строку.

10.08.2016 Орджонікідзевським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 КУпАП за порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (арк. справи 12).

Начальником Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 10.08.2016 прийнято постанову про накладання на відповідача адміністративного стягнення у вигляді штрафу (арк. справи 7).

10.08.2016 від благодійного фонду «Підтримка розвитку дітей, культури, молоді та спорту» Запорізької області надійшло клопотання щодо продовження терміну перебування відповідача на території України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідач перебуває на території України незаконно, документів, які б надавали йому право офіційно перебувати в Україні немає, тому є всі підстави для його примусового видворення за межі території України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм права випливає, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення.

Судом встановлено, що 18.08.2016 позивачем прийнято рішення про примусове повернення з України відповідача та зобовязано ОСОБА_3 покинути територію України у термін до 16.09.2016 (арк. справи 8). Відповідач був належним чином був ознайомлений з даним рішенням, про що свідчить його особистий підпис на примірнику рішення.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів свідомого ухилення відповідача від виконання рішення про примусове повернення.

Судом встановлено, що виконати рішення позивача у встановлений законом строк відповідач не мав можливості з ряду обєктивних причин, зокрема, відповідач звертався до консульської установи з метою отримання паспорта громадянина РФ для виїзду за кордон.

25.10.2016 відповідач отримав паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон 51 № 6303984, виданого Посольством РФ в Україні 25.10. терміном дії до 25.10.2021.

З листа головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби від 30.03.2017 № 0.64-11205/0/15-17 випливає, що останній раз ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вїхав на територію України 18.02.2017 через контрольний пункт «Гоптіка» за паспортом 516303984, тобто вже після прийняття позивачем рішення про примусове повернення з України.

Наведене свідчить про відсутність передбачених ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстав для винесення судом постанови про примусове видворення з України громадянина РФ ОСОБА_3 а саме: невиконання відповідачем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання такого рішення.

Крім того, судом встановлено, що 05.04.2017 відповідач уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ЖС № 187952, виданим 05.04.2017 Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Оскільки рішення позивача про примусове повернення не містить заборони на вїзд на територію України, на даний час відповідач перебуває на території України законно, на загальних підставах.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», для задоволення позову до про видворення відповідача за межі території України в примусовому порядку.

Керуючись статтями 2, 11, 17 20, 69 72, 94, 162, 163, 185 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Вознесенівського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України, або прийняття постанови в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: І.П. Соболєва