Справа № 826/16135/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ»

до

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про

скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про скасування постанови №1725 від 29.09.2016 року «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 22.12.2015 року №3025».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною та порушує законні права та інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

13.12.2016 року та 01.03.2017 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Через канцелярію суду 02.03.2017 року від представника відповідача надійшли заперечення проти позову.

Враховуючи неявку в судове засідання представників сторін, на підставі вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на неявку в судове засідання представників сторін, які згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України є такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до видів діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» (код ЄДРПОУ 32789941) віднесено: Код КВЕД 20.11 Виробництво промислових газів; Код КВЕД 35.11 Виробництво електроенергії; Код КВЕД 35.12 Передача електроенергії; Код КВЕД 35.14 Торгівля електроенергією; Код КВЕД 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний); Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Так, п.1 постанови НКРЕКП від 22.12.2015 року №3025 «Про встановлення тарифів на відпуск електричної енергії та виробництво теплової енергії ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» (в редакції від 28.04.2016 року) (надалі – постанова №3025) установлено Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» тариф на відпуск електричної енергії 215,42 коп. за 1 кВт·год (без ПДВ).

Пунктом 2 постанови №3025 установлено Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» тарифи на виробництво теплової енергії, що використовується:

- для виробництва та надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання – 855,02 грн. за 1 Гкал (без ПДВ);

- іншими споживачами – 868,16 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Редакція постанови №3025 від 28.04.2016 року діє з 01.05.2016 року.

В той же час 29.09.2016 року НКРЕКП винесено постанову №1725 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 22.12.2015 року №3025» (надалі – постанова №1725), пунктом 1 якої внесено до постанови НКРЕКП від 22.12.2015 року №3025 наступні зміни:

- у п. 1 цифри « 215,42» замінено цифрами « 145,16»;

- в абз.3 п.2 цифри «868,16» замінено цифрами « 915,80».

Згідно до п.2 постанова №1725 набирає чинності з 01.10.2016 року.

Вважаючи, що постанова НКРЕКП від 29.09.2016 року №1725 винесена відповідачем всупереч законодавчих положень, позивач за захистом власних законних прав, свобод та інтересів, які, на його переконання, є явним чином порушеними, звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року №575/97-ВР (надалі – Закон №575/97-ВР) державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, регулює діяльність суб'єктів природних монополій у сфері електроенергетики та господарюючих суб'єктів, які діють на суміжних ринках, а також виконує інші функції відповідно до законодавства.

Порядок організації діяльності національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначається Законом України «Про природні монополії», іншими законами та нормативно-правовими актами.

Правові, економічні та організаційні засади державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій у сфері електроенергетики визначаються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абз.9 ч.2 ст.12 Закону №575/97-ВР Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до покладених на неї завдань встановлює ціни (тарифи) на електричну енергію, що відпускається населенню для побутових потреб, у тому числі диференційовані за обсягами спожитої електричної енергії та/або за групами споживачів.

Згідно п.п.5 п.3 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого указом Президента України від 10.09.2014 року №715/2014 (надалі – Положення №715/2014) основними завданнями НКРЕКП є забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Відповідно до абз.1 п.п.7 п.4 Положення №715/2014 НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання.

Тобто, як вбачається, саме на НКРЕКП покладається обов’язок зі встановлення тарифів на електричну енергію, який був реалізований нею, в тому числі, шляхом прийняття оскаржуваного рішення.

При цьому, в той же час, на суб'єктів господарювання, що мають у власності теплоелектроцентралі (ТЕЦ), теплові електричні станції (ТЕС), атомні електричні станції (АЕС) та установки з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, незалежно від їх відомчої належності та форм власності, які здійснюють або мають намір здійснювати підприємницьку діяльність з комбінованого виробництва електричної та теплової енергії поширюється дія Порядку розрахунку тарифів на електричну та теплову енергію, що виробляється на ТЕЦ, ТЕС, АЕС та на установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 12.10.2005 року №896 (надалі – Порядок №896).

Згідно п.3 Порядку №896 суб'єкти господарювання з комбінованого виробництва електричної та теплової енергії надають НКРЕ матеріали для затвердження тарифів на відпуск ними електричної та теплової енергії, як правило, на один рік та звітні матеріали за аналогічний період минулого року і очікувані дані за попередній період згідно з додатками «Розрахунок тарифів на виробництво електричної та теплової енергії» (додаток 1) та «Витрати на виробництво одиниці продукції» (додаток 2).

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 15.02.2016 року №308 позивач на адресу відповідача направив скореговану інформацію до форми №1-НКРЕ щодо виробництва теплової енергії та додав Звіт про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії за січень 2016 року, зазначаючи серед іншого показники щодо виробництва підприємством електричної енергії окремо за видом палива «газ» та «мазут». Листом від 23.02.2016 року №357 позивачем надіслано відповідачу скорегований звіт по формі №1-НКРЕ та додаток до форми за січень 2016 року.

Аналогічного змісту звітність позивачем на адресу НКРЕКП надіслано за період лютий-червень 2016 року та перше півріччя 2016 року, що підтверджується наданими до суду листами від 15.03.2016 року, від 15.04.2016 року, від 16.05.2016 року №968, від 15.06.2016 року №1181, від 15.07.2016 року №1386.

Відповідно до п.1.1 Процедури перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 12.10.2005 року №898 (надалі – Процедура №898) процедура перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії (далі - Процедура) розроблена відповідно до Законів України «Про електроенергетику», «Про природні монополії», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про теплопостачання», Указу Президента України від 21.04.98 №335 «Питання Національної комісії регулювання електроенергетики України».

Згідно п.1.2 Процедури №898 процедура застосовується Національною комісією регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ, Комісія) при затвердженні або перегляді тарифів та поширюється на суб'єктів господарювання, які здійснюють або мають намір здійснювати підприємницьку діяльність з виробництва електричної та теплової енергії.

Відповідно до п.1.3 Процедури №898 тарифи на електричну та теплову енергію ліцензіату затверджуються, як правило, на термін не менший одного року.

Згідно п.1.4 Процедури №898 тарифи на електричну та теплову енергію ліцензіату можуть затверджуватися на інші терміни у разі виникнення непередбачених обставин, що викликають або можуть викликати істотну зміну умов здійснення ліцензованої діяльності ліцензіата, у випадку виникнення загрози істотного зниження рівня безпеки експлуатації, а також за ініціативою НКРЕ.

Відповідно до п.1.5 Процедури №898 у цій Процедурі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема, нецільове або необґрунтоване використання коштів, передбачених затвердженими тарифами, - використання коштів на цілі або у розмірах, не передбачених встановленою структурою тарифів та/або схваленою інвестиційною програмою, без погодження з НКРЕ.

Згідно п.1.6 Процедури №898 заявник зобов'язаний використовувати кошти, отримані внаслідок здійснення ліцензованої діяльності, виключно на витрати, передбачені встановленою структурою тарифів.

Відповідно до п.1.7 Процедури №898 рішення щодо затвердження тарифів приймається НКРЕ на відкритих засіданнях, які проводяться після розгляду заяви і наданих заявником документів та аналізу результатів фінансово-господарської діяльності заявника відповідним підрозділом НКРЕ, шляхом всебічного та повного з'ясування позицій всіх учасників відкритих засідань.

У п.1.8 Процедури №898 зазначено, що рішення НКРЕ про затвердження тарифів оформлюється постановою. Структура тарифів має конфіденційний характер.

Згідно протокольного рішення №12 засідання Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яке проводилося у формі відкритого слухання (витяг з протоколу від 11.08.2016 року №37), заслухавши про результати роботи ліцензіатів з виробництва електричної енергії на ТЕЦ у першому півріччі 2016 року, комісія вирішила:

1. зобов'язати ліцензіатів з виробництва електричної енергії на ТЕЦ та когенераційних установках додаткові кошти, одержані у І півріччі 2016 року, спрямувати протягом поточного року на створення запасу вугілля, створення резервного запасу мазуту, на виконання додаткових (не передбачених діючим тарифом) ремонтних робіт у 2016 році;

2. зобов'язати ліцензіатів з виробництва електричної енергії на ТЕЦ та когенераційних установках, які отримали додатковий дохід у І півріччі поточного року, надати НКРЕКП до 01.09.2016 року пропозиції з обґрунтуванням щодо напрямків використання зазначених додаткових коштів та щомісячно (до 30 числа) звітувати НКРЕКП про використання додаткових коштів;

3. у разі відсутності відповідного звернення ліцензіата до Комісії до 01.09.2016, відсутності належного обґрунтування напрямків використання додаткових коштів або ненадання звітної інформації Управлінню генеруючих підприємств розглянути питання щодо вилучення додатково отриманих коштів з розрахунків тарифу.

В той же час, як встановлено під час судового розгляду справи, позивачем надано до НКРЕКП пропозицію по використанню додаткового отриманого доходу від діяльності із виробництва електричної енергії в І півріччі 2016 року, відповідно до якого товариство 43,2 млн.грн. додаткового доходу просило дозволу використати на створення резервного запасу мазуту.

Відповідно ж до протокольного рішення №11 засідання Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яке проводилося у формі відкритого слухання (витяг з протоколу від 29.09.2016 р. №45), комісія вирішила:

1. погодити використання додатково отриманого доходу та спрямувати його протягом поточного року для забезпечення сталого проходження опалювального сезону 2016/2017 років на виконання додаткових (не передбачених діючим тарифом) ремонтних робіт у 2016 році, а саме: ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» - у сумі 1 547,0 тис. грн (без ПДВ); ТОВ «Брокенергія» (Охтирська ТЕЦ) - у сумі 1 421,0 тис. грн (без ПДВ); ПАТ «Дніпровська ТЕЦ» - у сумі 1 951,0 тис. грн (без ПДВ); ЛМКП «Львівтеплоенерго» - у сумі 789,0 тис. грн (без ПДВ); ПАТ «Полтаваобленерго» Кременчуцька ТЕЦ - у сумі 12 674,0 тис. грн (без ПДВ); ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» - у сумі 20 564,0 тис. грн (без ПДВ); ТОВ «ПІП «Харківенергоремонт» - у сумі 1 930,0 тис. грн (без ПДВ); ПАТ «Херсонська ТЕЦ» - у сумі 2 541,0 тис. грн (без ПДВ); ПрАТ «Енерготехнології» - у сумі 260,0 тис. грн (без ПДВ); ПОСП «Уманський тепличний комбінат» - у сумі 2 244,0 тис. грн (без ПДВ);

2. зобов'язати ліцензіатів з виробництва електричної енергії на ТЕЦ та когенераційних установках, які отримали додатковий дохід у І півріччі поточного року, щомісячно (до 30 числа) звітувати НКРЕКП про використання додаткових доходів, які спрямовані на виконання не передбачених діючим тарифом ремонтних робіт, а також при здійснені закупівель користуватися системою публічних електронних закупівель ProZorro;

3. у разі невиконання цього протокольного рішення Департаменту із регулювання відносин у сфері енергетики розглянути питання щодо вилучення невикористаних коштів з тарифу на відпуск електричної енергії;

4. додатково отримані кошти за І півріччі 2016 року за винятком коштів, які були передбачені на виконання додаткових ремонтних робіт у 2016 році, вилучити з тарифу на відпуск електричної енергії та скоригувати його з 01 жовтня 2016 року.

Виходячи зі змісту наведених вище правових положень, суд, вирішуючи даний спір по суті, зауважує, що тарифи на електричну та теплову енергію ліцензіату затверджуються, як правило, на термін не менший одного року. Тобто, дозволяється встановлення інших термінів, наприклад менше року у разі виникнення непередбачених обставин, що викликають або можуть викликати істотну зміну умов здійснення ліцензованої діяльності ліцензіата, у випадку виникнення загрози істотного зниження рівня безпеки експлуатації.

Однак, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України під час судового розгляду відповідачем не доведено, що термін дії встановлених постановою від 22.12.2015 року №3025 тарифів знижено через існування істотних обставин або виникнення загрози істотного зниження рівня безпеки експлуатації, тобто відповідачем необґрунтована необхідність обмеження часом дію тарифу.

При цьому невмотивованими, на думку суду, є доводи відповідача стосовно підстави для перегляду тарифів за ініціативою НКРЕ, зокрема, суттєве скорочення витрат ліцензіата внаслідок виконання завдань щодо зниження витрат на виробництво, оскільки позивач частково використовував паливо мазут на виробництво електричної енергії, що надало можливість, на переконання відповідача, підприємству отримати у 1 півріччі 2016 року додатковий дохід. Однак відповідачем, приймаючи до уваги вигоду, яку отримало товариство, не враховано економію використання газу при використанні збільшеної кількості паливо мазут на виробництво електричної енергії, що на сьогоднішній день дуже актуально для України.

Між тим, суд зауважує, що заява про зміну будь-яких умов тарифів у тому числі терміну дії від позивача до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики не надходила. Приймаючи звіти підприємства (які вчасно подавалися), відповідачу було відомо про використання у зазначених пропорціях газу та паливо мазут, однак ніякого реагування з боку відповідача не було протягом майже 9 місяців. Також слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено пропорцій використання мазуту та газу для здійснення зазначеного виду господарювання та не спростовано відповідачем вказаного. А розгляд питання щодо зміни тарифу без заяви суб'єкта господарювання у сфері енергетики та без обговорення цього питання є порушенням Процедури перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії.

Постановою Кабінету міністрів України від 01.03.2014 року №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови) затверджено заходи щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, згідно з додатком.

Як встановлено судом, позивачем за рахунок заміщення природного газу альтернативним джерелом енергії фактично здійснено економію коштів, та отримано додатковий дохід.

Окрім наведених обґрунтувань, суд вважає за доцільне зауважити, що прийняття оскаржуваного рішення є порушенням ч.4 ст.23 Господарського кодексу України, відповідно до якої незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб'єктів господарювання забороняється

У ч.1 та ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України зазначено, що Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.23 та п.25 Рішення «Проніна проти України» від 18.07.2006 року вказав, що суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

З огляду на зазначене, та беручи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, на якого як суб’єкта владних повноважень покладено обов’язок доказування у даній справі, не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що постанова №1725 втратила чинність у зв'язку з втратою чинності постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.12.2015 року №3025 згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.12.2016 року №2166 (надалі – постанова №2166). Відповідно до п.4 постанови №2166 вона набрала чинності з 01.01.2017 року.

За таких обставин, суд зазначає про відсутність підстав для скасування постанови №1725.

Однак, враховуючи обставини встановлені судом, а також виходячи з положень ст.2, ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав та свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною постанову Комісії від 29.09.2016 року №1725.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1725 від 29.09.2016 року «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 22.12.2015 року №3025».

3. В задоволені решти позовних вимог – відмовити.

4. Судові витрати в сумі 1 378,00 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» (код ЄДРПОУ 32789941) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур