Справа № 361/483/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/483/17 Головуючий у 1-й інстанції: Серединський В.С. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач) про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи з заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження з 26 по 27 квітня 1986 року в сумі 2 027, 60 крб. та обмеженні пенсії максимальним розміром; зобов'язання відповідача, починаючи з 27 травня 2016 року провести перерахунок та виплату пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження з 26 по 27 квітня 1986 року в сумі 2 027, 60 крб. без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням проведених вже виплат.

Броварський міськрайонний суд Київської області своєю постановою від 24 лютого 2017 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до порушення прав та законних інтересів відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1, видане 20 травня 2005 року та посвідчення серії НОМЕР_2, видане 06 липня 2005 року.

Перебуває на обліку у відповідача з 21.03.2006 року.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року, яка набрала законної сили, зобов'язано відповідача провести позивачу ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи із заробітної плати в сумі 2027,60 крб. одержаної за роботу в зоні відчуження в місті Чорнобиль у період з 26 по 27 квітня 1986 року, починаючи з 27 травня 2016 року, з урахуванням вже проведених виплат.

Місячний розмір виплаченої пенсії позивача склав 10 740 грн.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою про здійснення перерахунку його пенсії, виходячи із заробітної плати за роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС без обмеження розміру пенсії.

Своїм листом № 509/Я-01 від 12 вересня 2016 року відповідач відмовив позивачу ОСОБА_2 в перерахунку пенсії мотивуючи тим, що пенсія виплачується згідно норм чинного законодавства в розмірі 10 740 грн., а тому підстави для її перерахунку відсутні.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року (далі - Закон № 3668-VI), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року (далі - Закон № 911-VIII).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону № 1058-IV максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Зазначена законодавча норма викладена в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 року та зі змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року.

У п.п. 1, 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 3668-VI визначено, він набирає чинності з 01 жовтня 2011 року і що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

У п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія його положень щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначено, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Отже, системний аналіз викладених правових норм та наведеної правової позиції КСУ дозволяє стверджувати, що обмеження пенсії максимальним розміром застосовується до осіб, яким пенсія призначена після набуття чинності Законом № 3668-VI, тобто після 01.10.2011 року, та Законом № 911-VIII, тобто з 01.01.2016 року.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 607/3808/15-а.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскільки пенсія позивачу була призначена до 01.10.2011 року, то обмеження відповідачем її максимальним розміром при здійсненні перерахунку у 2016 році на виконання рішення суду, є протиправним і порушує право позивача, набуте до набрання чинності Законів №№ 3668-VI, 911-VIII та регламентоване їх нормами, а саме п. 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 3668-VI та п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивач вже звертався до Броварського міськрайонного суду Київської з аналогічними позовними вимогами (справа № 361/3304/16-а), а тому провадження у даній справі підлягає закриттю, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку наявні різні підстави для звернення позивача до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даній справі спір між позивачем та відповідачем відмінний від спору, який розглядався Броварським міськрайонним судом Київської області 30 червня 2016 року, а тому доводи апелянта про закриття провадження у справі колегія суддів вважає необґрунтованими.

Що стосується доводів апелянта про те, що їм незрозуміло, чому суд першої інстанції у своєму рішенні застосовує дату, з якої необхідно провести перерахунок, а саме - 27 травня 2016 року, то колегія суддів зазначає, що саме ця дата була встановлена постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/3304/16-а та яка набрала законної сили.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Згідно з частиною десятою ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 195, 196, 197, 183-2, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.