Справа № 802/533/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

18 квітня 2017 р. Справа № 802/533/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Вінницької області про визнання дій протиправними, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати

в с т а н о в и в :

3 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Прокуратури Вінницької області про визнання дій протиправними, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати.

В прохальній частині адміністративного позову позивач просив суд:

- визнати протиправними дії прокуратури Вінницької області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 05 жовтня 2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- стягнути з прокуратури Вінницької області на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 53699,50 грн. за період з 01 липня 2015 року по 05 жовтня 2015 року.

Ухвалою суду від 05.04.2017 року за даним позовом відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні 18.04.2017 року.

В судовому засіданні суд, з власної ініціативи, поставив на розгляд питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду та застосування наслідків їх пропуску.

Представник позивача в судовому засіданні вказував, що про порушене право позивач дізнався з відповіді Прокуратури Вінницької області від 3.10.2016 року, в той час як до суду звернувся з адміністративним позовом 3.04.2017 року, тобто в межах 6 місячного строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 99 КАС України.

Представник відповідача в судовому засіданні вказувала на недотримання позивачем строку звернення до суду.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Так, частиною першою статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Статтею 99 КАС України визначено строки звернення до адміністративного суду. Так, частиною 3 зазначеної статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки предметом звернення до суду є невірний, на думку позивача, обрахунок, і як наслідок недоотримана заробітна плата, порядок та умови нарахування якої визначенні Законом України "Про прокуратуру", даний спір, є похідним від проходження публічної служби, а тому на дану категорію справ встановлюється зазначеним Кодексом місячний строк на звернення до суду.

Під час вирішення питання про обчислення строків звернення до суду визначальним критерієм є встановлення початку перебігу строку на звернення до адміністративного суду.

Зі змісту позовної заяви, доданих до неї документів та пояснень представника позивача судом з`ясовано, що в органах прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 пропрацював з 11 липня 1996 року по 14 березня 2017 року.

Наказом прокурора Вінницької області № 1404к від 05 жовтня 2015 року звільнено прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 з 05 жовтня 2015 року з займаної посади у зв`язку з реорганізацією та скороченням у структурі та штатному розписі у прокуратурі Вінницької області, згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України та виплачено йому вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

В подальшому, на виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року по справі № 802/3837/15-а, прокурором Вінницької області 12.09.2016 року прийнято наказ № 1156к про поновлення молодшого радника юстиції ОСОБА_3 на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області з 06 жовтня 2015 року та збережено йому всі встановлені відсотки надбавки з урахуванням посадового окладу.

Тобто, при звільненні з позивачем було проведено усі розрахунки, а тому про не нарахування та невиплату йому заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 05 жовтня 2015 року включно, позивач об'єктивно міг дізнатись саме після ознайомлення з відповідним наказом.

Разом з тим, 29 вересня 2016 року ОСОБА_3, посилаючись на положення вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», звернувся до Прокуратури Вінницької області із заявою про здійснення перерахунку та виплату заборгованості із заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 05.10.2015 року.

03 жовтня 2016 року Прокуратурою Вінницької області надано ОСОБА_3 відповідь за № 18-1111-15, якою повідомлено, що у бюджетних призначеннях органах прокуратури України на заробітну плату, встановлених Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та «Про Державний бюджет України на 2016 рік», відповідні кошти для реалізації вимог ст. 81 «Про прокуратуру» не передбачені, а тому підстави для перерахунку його заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 05.10.2015 року відсутні.

А тому, навіть з урахуванням пояснення представника позивача про обізнаність про порушення свого права на перерахунок та виплату заробітної плати позивач дізнався у жовтні 2016 року, після отримання відповіді Прокуратури Вінницької області № 18-1111-15, станом на момент звернення з даним адміністративним позовом до суду, а саме, станом на 03.04.2017 року, місячний строк вже минув.

Тобто, адміністративний позов подано позивачем із пропуском місячного строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Представником позивача під час судового розгляду справи не наведено жодних обставин щодо пропущення строку звернення до суду.

В матеріалах позовної заяви відсутні посилання на наявність підстав для поновлення вказаного строку, а також відсутня відповідна заява.

Інших доказів неможливості та обґрунтованості пропуску строку звернення до суду заявником не наведено.

Стаття 100 КАС України передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Крім того, не вирішення питання про можливість застосування строків звернення до суду може свідчити про порушення права на справедливий суд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказуючи про принцип рівності сторін, ЄСПЛ зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 № 3932/02, § 22).

Відповідно до прецендентного права суду, рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обовязку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа "ОСОБА_4 проти Іспанії" § 26).

Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно повязано з їх реалізацією.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі ЄСПЛ послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 р., справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 р. та інші) та вказаними рішеннями Європейського суду з прав людини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись статтями 99, 100, 155, 165, 186, 254 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Прокуратури Вінницької області про визнання дій протиправними, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні 20-21 квітня 2017 року та 24-25 квітня 2017 року ухвала суду складена в повному обсязі 28 квітня 2017 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович