Справа № 809/212/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 р. Справа № 876/3848/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року позивач Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі УПФУ в м. Івано-Франківську) звернулося в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» (далі ВАТ «Автоливмаш»), в якому просило стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 208 664,02 грн.

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідач в порушення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України допустив заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам відповідача за період з 01.04.2016 року по 01.01.2017 року в розмірі 208 664,02 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, УПФУ в м. Івано-Франківську оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, 29.12.1997 року здійснено державну реєстрацію юридичної особи ВАТ «Автоливмаш».

ВАТ «Автоливмаш» зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську, як платник страхових внесків.

Працівники ВАТ «Автоливмаш» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, здобули спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та, яким призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Список № 2), витрати на виплату та доставку яких за період з 01.04.2016 року до 01.01.2017 року позивачем понесено в розмірі 146 972,00 гривень. ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14В здобули спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та, яким призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Список № 1), витрати на виплату та доставку яких за період з 01.04.2016 року до 01.01.2017 року позивачем понесено в розмірі 61 692,02 гривень.

Позивач на адресу відповідача надіслав розрахунки фактичних витрат на виплату до доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій призначених відповідно до підпунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно яких сума відшкодування витрат на виплату і доставку пільгової пенсії за період з 01.04.2016 року до 01.01.2017 року становить 208 664,02 грн.

Однак, відповідачем у передбачені строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за вказаний період.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, відповідно пункту 1.6 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» при викупі в процесі відновлення платоспроможності боржника від 23.07.2004 року та статті 4 Цивільного кодексу України, Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України і Товариство з обмеженою відповідальністю «Куфур» є правонаступниками майнових прав та зобов»язань цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш», то відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах повинні відшкодовувати правонаступники Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш»

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» для юридичних осіб, незалежно від форми власності, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, до об»єкту оподаткування відносить фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вимогами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що після 01.01.2004 року зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, який діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Управління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2013 року №21-1, передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу 1 першого частини другої Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування» об»єктом оподаткування для платників збору є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього закону.

Згідно з пунктами 6.4 - 6.5 розділу 6 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 01 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

За приписами пункту 6.8 розділу 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З матеріалів справи видно, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.12.2003 року у справі №Б-7/282 введено процедуру санації боржника ВАТ «Автоливмаш» та визначено інвесторів санації Державну компанію з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України і товариство з обмеженою відповідальністю «Куфур».

В передбачуваному планом санації порядку інвестори ДК «Укрекокомресурси» та ТзОВ «Куфур» в процедурі санації уклали 23.07.2004 року з боржником договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» при викупі в процесі відновлення платоспроможності боржника. Предметом вказаного договору став цілісний майновий комплекс ВАТ «Автоливмаш». Майнові активи та грошові зобов»язання цілісного майнового комплексу передані покупцям згідно акту прийому-передачі від 30.09.2004 року.

Окрім цього, що згідно з пунктом 1.6 Договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» при викупі в процесі відновлення платоспроможності боржника від 23.07.2004 року Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України і Товариство з обмеженою відповідальністю «Куфур» є правонаступниками майнових прав та зобов»язань цілісного майнового комплексу.

Таким чином, вказаним договором передбачено правонаступництво покупців у всіх майнових правах та зобов»язаннях цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш».

Пунктом 6.3 Інструкції встановлено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

З огляду на викладене правильними є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки продажем цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» змінено його власника, а тому в силу пункту 6.3 Інструкції, відсутні підстави для стягнення з ВАТ «Автоливмаш» заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у справі №809/212/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_15

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 27.04.2017 року.