Справа № 461/7541/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Справа № 876/3227/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львов апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про скасування ухвали,-

В С Т А Н О В И В:

21.12.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просить скасувати ухвалу відповідача №629 від 30.06.2016р. в частині пункту 78 «Зміни у зв'язку із вилученням з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд», який міститься в Додатку 1-В до ухвали Львівської міської ради від 30.06.2016 року №629 і стосується ОСОБА_1

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2017 року позов задоволено. Скасовано ухвалу Львівської міської ради №629 від 30.06.2016р. в частині пункту 78 «Зміни у зв'язку із вилученням з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд», який міститься в Додатку 1-В до ухвали Львівської міської ради від 30.06.2016 року №629 і стосується ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем при здійсненні підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 не було порушено встановлених заборон і обмежень, дія договору оренди землі діяв до 30.12.2016 року, що свідчить про відсутність підстав для виключення із Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд малої архітектурної форми за адресою: АДРЕСА_1

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, винесеною із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Львівська міська рада оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що у зв'язку із наявністю скарг з приводу функціонування тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1, депутатом Львівської міської ради під час розгляду Львівською міською радою проекту ухвали «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 року № 4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» було запропоновано виключити вказану тимчасову споруду із Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Личаківському районі м. Львова.

Апелянт також зазначає, що станом на момент винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови дія ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 року № 4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» припинилась. Вказаною ухвалою Львівської міської ради було надано дозвіл на продовження на 2 роки до 30.12.2016 року договорів оренди землі для розміщення тимчасових споруд, перелічених у додатку 2Р-3, та укладення додаткових угод. Жодних змін до ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 року № 4527 в частині продовження терміну дії договорів оренди землі для розміщення тимчасових споруд внесено не було.

Відтак, на момент винесення судом постанови від 15.02.2017 року у справі № 461/7541/16-а ухвала Львівської міської ради від 30.06.2016 року № 629 (якою внесено зміни до ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 року № 4527) також припинила свою дію.

Таким чином, апелянт вважає, що на момент винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови предмет спору був відсутнім.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 06.04.2009 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Львівською міською радою в особі директора департаменту містобудування А.П. Павліва було укладено договір оренди землі за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування малої архітектурної форми, реєстраційний номер Л-975. Строк дії договору визначено до 18.12.2013 року.

Відповідно до додаткової угоди (договору) до договору оренди земельної ділянки від 06.04.2009 р. термін дії договору продовжено до 30.12.2016 року .

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 була погоджена Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, що підтверджується листом Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради №5-13647/2401 від 01.02.2010 року.

Із листа голови Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.10.2016р., адресованого ОСОБА_1, видно, що у зв'язку із порушенням вимог рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.12.2010р. №1768 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)», та скаргами мешканців мікрорайону її тимчасову споруду вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд. Пред'явлено вимогу демонтувати тимчасову споруду на АДРЕСА_1 до 30.10.2016 року. В разі невиконання даної вимоги демонтаж буде здійснено згідно чинного законодавства.

Встановлено, що підставою виключення із Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд малої архітектурної форми за адресою: АДРЕСА_1 стало подання скарги мешканцями мікрорайону АДРЕСА_1

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначена скарга мешканців мікрорайону датована ще 2013 роком, після чого договір оренди землі продовжувався і жодних зауважень щодо діяльності ОСОБА_1 не було. Крім того, оскаржувана ухвала винесена лише у 2016 році, що є незрозумілим та викликає сумнів у обґрунтованості та законності ухвали в частині, яка стосується позивача.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження порушення позивачем встановлених обмежень і заборон при здійсненні підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до прокуратури Львівської області із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а саме протидії законній підприємницькій діяльності.

У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожному гарантовано право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Встановлено, що позивачем при здійсненні підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 не було порушено встановлених заборон і обмежень, дія договору оренди землі до 30.12.2016 року.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для виключення із Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд малої архітектурної форми за адресою: АДРЕСА_1.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської міської ради про скасування ухвали №629 від 30.06.2016р. в частині пункту 78 «Зміни у зв'язку із вилученням з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд», який міститься в Додатку 1-В до ухвали Львівської міської ради від 30.06.2016 року №629 і стосується ОСОБА_1 є підставними та правомірно задоволені судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2017 року у справі №461/7541/16-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про скасування ухвали - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.04.2017 року.