Справа № 373/377/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/377/17 Головуючий у 1-й інстанції: Керекеза Я.І. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Бєлової Л.В., Літвіної Н.М.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Громадянина Республіки Грузії ОСОБА_6 до Переяслав-Хмельницького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Київській області про скасування рішення про примусове повернення з України, за апеляційною скаргою Переяслав-Хмельницького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Київській області на постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року, -

У с т а н о в и в:

Громадянин Ркспубліки Грузії ОСОБА_6 звернувся у суд із позовом до Переяслав-Хмельницького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Київській області, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 26 січня 2017 року про його примусове повернення за межі України.

Постановою Переяслав - Хмельницькоо міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт порушення відповідачем при складанні оскаржуваного рішення процедури його винесення, а саме: не залучено перекладача та законного представника іноземця у відповідності до Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, що дає підстави вважати про порушення права позивача на захист.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач, як громадянин Республіки Грузія, прибув на територію України з короткостроковою візою 19.11.2015 через КПП «Бориспіль», що підтверджується відміткою в його паспорті.

26.01.2017 року в м. Переяслав - Хмельницький Київської області під час проведення оперативно - профілактичних заходів старшим інспектором сектору превенції Переяслав - Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, майором поліції ОСОБА_8, був виявлений позивач, який з 06.10.2015 року по час його виявлення державний кордон України через пункт пропуску не перетинав.

У цей же день за порушення ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було складено протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 26 січня 2017 року головним спеціалістом Переяслав - Хмельницького РС УДМС України в Київській області прийнято рішення про примусове повернення за межі України позивача та зобов'язано його покинути територію України у термін до 25.02.2017 року.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся у суд з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМ України №150 від 15.02.2012, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в'їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Згідно з п.5 зазначеного Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 1. 9 вказаної Інструкції забороняється примусово повертати і видворяти іноземців до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту, чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п'яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ураховуючи, що позивач жодного разу в установленому законом порядку не звертався до Управління ДМС України щодо продовження терміну перебування на території України, а також те, що останнім порушено законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у відповідача були підстави прийняти рішення про повернення позивача за межі України відповідно до п. 1.6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення порушено вимоги п.2.5 вказаної Інструкції, що є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Так, відповідно до п.2.5 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Як установлено під час розгляду справи та не спростовано відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення останньому не запропоновано в установленому законом порядку послуг перекладача та не залучено законного представника, внаслідок чого позивач не зміг прочитати рішення та зрозуміти його суть, оскільки він не знає та майже не розуміє українську мову.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачу було все зрозуміло, бо йому перекладав брат, який розумів все, що відбувається, так як брат позивача, який пізніше прибув до поліції, не є законним представником ОСОБА_6 та не є перекладачем. До того ж, відомостей про те, що позивачу у встановлених законом порядку та строки було вручено копію оскаржуваного рішення, відповідачем також не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача про примусове повернення з України громадянина Республіки Грузії ОСОБА_6.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Київській області залишити без задоволення.

Постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Л.В. Бєлова
суддяН.М. Літвіна

(Повний текст ухвали виготовлено 24 квітня 2017 року).

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Літвіна Н. М.

Бєлова Л.В.