Справа № 275/311/17
Суддя: Руденко В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРУСИЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
Справа № 275/311/17
УХВАЛА

28 квітня 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

з участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув адміністративну справу за позовом УДМС України в Житомирській області до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 та

ВСТАНОВИВ:

До суду подано вищевказаний адміністративний позов, згідно якому, відповідач, після закінчення встановленого законодавством законного строку перебування в Україні, тривалий час безпідставно продовжує проживати на території України, ухиляється від виїзду з України, не зважаючи на вжиті позивачем заходи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та додатково пояснив, що ОСОБА_2 мешкає в орендованому житлі в селі Ставище Брусилівського району Житомирської області разом із дружиною, яка так само є громадянкою ОСОБА_4 Киргизії та нелегальним мігрантом, оскільки так само проживає на території України без реєстрації понад встановлений законодавством строк. Подружжя має двох неповнолітніх дітей. Одна дитина прибула разом з подружжям відповідача з ОСОБА_4 Киргизія, а друга народилась 19 квітня 2017 року в Київській області. У звязку з наявністю двох дітей, один з яких є новонародженим, позивач звертає позовні вимоги лише до відповідача, а не до його дружини.

В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги та пояснив, що він дійсно разом з дружиною та двома дітьми мешкають в селі Ставище Брусилівського району. В них немає більше нікого з родичів або знайомих в Україні. Вони законно вїхали в Україну у 2015 році, проте після завершення передбаченого законом 90-денного строку не виїхали і не продовжили строк перебування, а просто залишались мешкати в Україні у звязку з відсутністю грошових коштів на поїздку до Киргизії. В Киргизії йому нічого не загрожує, обрання ними місцем мешкання саме України обумовлено більшими можливостями для самореалізації. Проте виїхати своєчасно для дотримання закону щодо строків перебування в Україні вони не змогли через брак коштів, а потім у звязку з вагітністю його дружини і народженням дитини, яка народилась за десять днів до судового засідання.

Повідомлені відповідачем обставини визнала представник позивача.

У судовому засіданні досліджено обставини та документи щодо підстав перебування відповідача в Україні та наявності підстав його видворення, проведено судові дебати та суд видалився до нарадчої кімнати.

Згідно ч.2 ст.153 КАС України, якщо під час ухвалення рішення виявиться потреба з'ясувати будь-яку обставину через повторний допит свідків або через іншу процесуальну дію, суд постановляє ухвалу про поновлення судового розгляду. Розгляд справи у цьому разі проводиться в межах, необхідних для з'ясування обставин, що потребують додаткової перевірки.

Такі обставини судом встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має двох дітей, один з яких є немовлям, що народилась за декілька днів до судового розгляду. З пояснень відповідача та представника позивача слідує, що документи про реєстрацію народження дитини ще неоформлені, але відповідач має вдома медичне свідоцтво про народження.

Зважаючи на визнані представником позивача обставини, щодо наявності двох дітей у подружжя ОСОБА_2, відсутності соціальних звязків за місцем їх мешкання, в разі ухвалення судом постанови про примусове видворення відповідача, діти можуть опинитись у складних життєвих умовах, оскільки через відсутність громадянства та законних підстав для проживання їх батьків, забезпечення їм щонайменших соціальних гарантій виявляється надзвичайно ускладненим. Діти, один з яких потребує постійного догляду з боку матері та підвищеної уваги до цього догляду у звязку з безпорадним станом перших днів життя, фактично залишаються без засобів до існування.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Згідно ст.23-1 Закону України «Про охорону дитинства», усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. Субєкти соціальної роботи з сімями, дітьми та молоддю в процесі своєї професійної діяльності здійснюють заходи з виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, надають їм комплекс послуг у межах повноважень, визначених законодавством, інформують інших субєктів, органи опіки та піклування в разі необхідності здійснення комплексних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини та надання підтримки батькам чи притягнення їх до відповідальності.

Таким чином, оскільки результат вирішення справи може вплинути на інтереси дітей, з метою виконання державних гарантій їх належного забезпечення, за що безпосередньо відповідають органи опіки та піклування, суд вважає за необхідне відновити провадження у справі та залучити до участі у справи орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Згідно ст.183-7 КАС України, строк розгляду справ цієї категорії визначений тривалістю у пять днів.

Проте суд вважає, що вищенаведені положення законодавства (Конституція України, норми міжнародного права), що має вищу юридичну силу, ніж норми КАС України, в даному випадку зобовязує суд належним чином забезпечити в пергу чергу, дотримання прав та інтересів дітей.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.53, 153 ч.2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити судовий розгляд адміністративної справи.

Залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Копію цієї ухвали надіслати сторонам, а також органу опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області разом з копією позовної заяви.

В судовому засіданні оголосити перерву до 11.00 годин 10 травня 2017 року.

Явка сторін та їх представників у судове засідання об 11.00 годині 10 травня 2017 року є обовязковою.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду по справі.

Суддя В.О. Руденко