Справа № 807/1134/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1134/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

позивача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; представник не зявився;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача 1: Управління Держпраці у Закарпатській області не зявився;

відповідача 2: Головний державний інспектор Управління Держпраці у Закарпатській області Гукс Маріанна Михайлівна не зявився;

відповідача 3: Головний державний інспектор Управління Держпраці у Закарпатській області Сумара Артур Франкович не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області, Головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Гукс Маріанни Михайлівни, Головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Сумара Артура Франковича про визнання протиправними дій та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 24 квітня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 28 квітня 2017 року.

22 серпня 2016 року, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі відповідач), якою просила суд: "1. Визнати протиправними дії головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Гукс Маріанни Михайлівни та головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Сумара Артура Франковича під час проведення позапланової перевірки по додержанню трудового законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 03.08.2016 року, за результатами якої був складений акт перевірки № 07-02-004/356; 2. Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області № 07-02-004/356-262 від 05.08.2016 року" (а.с.а.с. 22-27).

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем було проведено позапланову перевірку позивача на предмет додержання законодавства про працю за зверненням ОСОБА_4 щодо неналежного оформлення трудових відносин. Під час перевірки посадови особами Управління Держпраці у Закарпатській області встановлено порушення позивачем вимог статті 24 частини 3 Кодексу законів про працю України, зокрема, в період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року допущено до роботи працівника ОСОБА_5, не уклавши з ним трудового договору. За результатами такої перевірки було складено акт перевірки №07-02-004/356 . На підставі вищевикладеного 05 серпня 2016 року відповідачем було винесено припис за № 07-02-004/356-262, відповідно до якого приписано не допускати порушення вимог статті 24 частини 3 Кодексу законів про працю України, та зазначено,що в строк до 20 серпня 2016 року позивачу слід письмово інформувати про виконання вимог відповідача. Позивач вважає висновки посадових осіб Управління Держпраці у Закарпатській області хибними, дії вчиненні під час проведення позапланової перевірки протиправними, необґрунтованими та побудованим на припущеннях, вказаних в акті перевірки, без надання оцінки всім документам (матеріалам) щодо цивільно-правових відносин між позивачем та фізичною особою ОСОБА_5, у звязку з чим остання просила суд визнати протиправними такі дії відповідачі, а також визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області від 05 серпня 2016 року за № 07-02-004/356-262.

Відповідно до письмових заперечень відповідачі просили суд відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю. Зокрема вказали, що управління діяло в межах своїх повноважень, в той час як з боку позивача допущено порушення статті 24 частини 3 Кодексу законів про працю України. А відтак оскаржуваний припис прийнятий відповідно до вимог законодавства України, та підстави для його скасування відсутні.

Позивач, в судове засідання не зявився, проте представником позивача була подана відповідна заява щодо розгляду даної справи без участі позивача. Представник у даній заяві також зазначив, що позов підтримає повністю та просив його задовольнити.

У судовий розгляд відповідачі не зявилися та не забезпечив явку своїх представників, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 Розділу II КАС України. Заперечення проти позову відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, 21 березня 2003 року державним реєстратором Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області було проведено державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 54).

Судом встановлено, що 04 липня 2016 року до Управляння Держпраці у Закарпатській області подано скаргу громадянина ОСОБА_4, згідно якої повідомлено, що позивач, як приватний підприємець порушила вимоги статті 41 частини 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки фактично допустила чотирьох працівників до роботи без оформлення трудового договору, а також порушила вимоги статті 265 частини 2 Кодексу законів про працю України, яка передбачає відповідальність за ті ж правопорушення у виді фінансових санкцій. На підставі наведеного, просив здійснити перевірку з порушених питань щодо факт виконання робіт без укладення трудових договорів, скласти акт перевірки, адміністративний протокол та накласти на позивача фінансові санкції (а.с.89).

На підставі наказу Управління Держпраці у Закарпатській області від 25 липня 2016 року за № 180 "Про проведення позапланових перевірок", направлення за № 445 від 27 липня 2016 року, в період з 01 серпня 2016 року по 05 серпня 2016 року посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області проведено перевірку додержання субєктом господарювання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки складено акт за № 07-02-004/356 (а.с.а.с. 28-33).

ОСОБА_6 вищезазначеного ОСОБА_6 перевірки встановлено порушення субєктом господарювання вимог статті 24 частини 3 Кодексу законів про працю України. Зокрема, громадянин ОСОБА_5 працює на місці здійснення господарської діяльності позивача. Позивач надала для перевірки укладену з ОСОБА_5 цивільно-правову угоду від 01 липня 2016 року та видатковий касовий ордер від 29 липня 2016 року про виплату останньому по цивільно-правовій угоді коштів в сумі 1450,00 грн.. Разом з цим, при дослідженні указаної вище угоди встановлено, що ОСОБА_5 за виконувану роботу отримує грошову винагороду в розмірі 1450 гривень, яка за визначенням статті 1 Закону України "Про оплату праці" кваліфікується як заробітна плата за трудовим договором. Заробітна плата встановлена в розмірі, який відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", відповідає розміру мінімальної заробітної плати. За наведених обставин, вищезазначену угоду не може бути кваліфіковано як цивільно-правову, позаяк її зміст містить ознаки трудових відносин. Відтак, відповідно до видаткового касового ордеру від 29 липня 2016 року, за виконану протягом липня 2016 року роботу ОСОБА_5 виплачені грошові кошти, кваліфіковані згідно із статтею 1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою, при цьому між роботодавцем ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_5 не укладено трудовий договір. Приватний підприємець ОСОБА_1, при здійсненні підприємницької діяльності допустила в період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року до роботи працівника не уклавши з ним трудового договору. ОСОБА_6 перевірки за № 07-02-004/356 інших порушень не виявлено.

05 серпня 2016 року головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Гукс Маріанною Михайлівною винесено припис за № 07-02-004/356-262 (а.с. 34). Відповідно до вищезазначеного припису, зобовязано позивача не допускати порушення вимог статті 24 частини 3 Кодексу законів про працю України. У строк до 20 серпня 2016 року останній необхідно письмово проінформувати Управління Держпраці у Закарпатській області про виконання вимог припису.

05 серпня 2016 року, головним державним інспектором з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_7 складено протокол за № 07-02-004/281 про адміністративне правопорушення. ОСОБА_6 останнього, встановлено, що позивач вчинила адміністративне правопорушення передбачене статтею 41 частиною 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: допустила в період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року до роботи працівника ОСОБА_5, не уклавши з ним трудового договору, чим порушила вимоги статті 24 частини 3 Кодексу законів про працю України (а.с. 72).

Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2016 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області ухвалено постанову у справі про адміністративне правопорушення за № 298/1295/16 (дане рішення набрало законної сили 11 січня 2017 року), відповідно до якої провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 41 частиною 3 кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю події і складу адміністративного порушення (а.с.123).

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування припису Управління Держпраці у Закарпатській області № 07-02-004/356-262 від 05 серпня 2016 року суд зазначає наступне.

Як зазначено вище згідно акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 07-02-004/356, відповідачем виявлено порушення вимог трудового законодавства, а саме: частин 3 статті 24 Кодексу законів про працю України .

Між позивачем та громадянином ОСОБА_5 01 липня 2016 року було укладено цивільно-правову угоду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як вбачається зі змісту вищевказаної цивільно-правової угоди, то згідно такої позивач виступає в якості Замовника , а ОСОБА_5 є виконавцем щодо розвантаження товару з вантажного автомобіля в складські приміщення Замовника, та завантаження товару з складських приміщень Замовника на вантажний автомобіль покупця Замовника. Також угодою встановлено , що Замовник сплачує виконавцю винагороду за актами приймання передачі виконання робіт, або за виконанні роботи визначенні угодою.

29 липня 2016 року між позивачем та громадянином ОСОБА_5 було складено акт виконання робіт відповідно до цивільно-правової угоди від 01 липня 2016 року (з додатком 1 від 01 липня 2016 року) про те, що роботи передбачені даною цивільно-правовою угодою, виконано якісно, в повному обсязі та в строк, згідно умов угоди з додатками. За виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 1450,00 грн. Виконавець не поніс витрат при виконання даних робіт, у замовника не має претензій до якості виконаної роботи (а.с. 47).

Приписами статті 19 Конституції України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Залучення фізичних осіб до праці можливе також шляхом укладання з ними договорів цивільно-правового характеру.

ОСОБА_6 статті 208 частини 1 ЦК України пункту 2 такі договори між фізичною особою та юридичною особою мають укладатися в письмовій формі. Відносини, що виникають з укладанням таких договорів, є цивільно-правовими і регулюються нормами цивільного права.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однак, як уже вище було вказано, на підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем винесено припис про забезпечення усунення виявлених порушень, а саме: не допускати порушення вимог статті 24 частини 3 КЗпП.

У розумінні статті 7 частини 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до вимог статті 6 частини 1 Господарського кодексу України встановлено, що загальні принципи господарювання в Україні, зокрема: заборони незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Зазначаючи про недоліки цивільно-правової угоди та зобовязуючи позивача приписом в майбутньому до укладення трудових договір з фізичними особами, відповідач по суті здійснює втручання у правовідносини, які обумовлені диспозитивною поведінкою їх учасників субєкта господарювання та окремих фізичних осіб, які домовилися про врегулювання таких відносин чинними нормами цивільного законодавства.

Укладена цивільно-правова угода між позивачем та ОСОБА_5 не визнана у встановленому порядку недійсною.

Договір підписаний його сторонами та волевиявлення сторін спрямоване на виникнення не відносин трудового найму, а відносин цивільно-правового характеру. Вказана винагорода в розмірі 1450,00 гривень за виконання робіт у цивільно-правовій угоді Виконавцю - не визначає трудових відносин.

Зокрема, необхідно зазначити, що чинне законодавства України не зобовязує осіб до укладення трудових договорів; при укладенні цивільно-правового договору сторони вільні у формуванні його умов.

Таким чином, на підставі вищенаведених обставин справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачем були укладені саме цивільно-правові правочини, а не трудові договори, оскільки такі правочини були укладені для досягнення результатів праці - отримання певних послуг, а не регулювали сам процес праці, що властиво трудовим договорам.

Як встановлено судом вище, на вказану фізичну особу не поширювалися Правила внутрішнього трудового розпорядку позивача.

Більше того, доказів про звернення ОСОБА_5 до позивача із заявою про укладення трудового договору або прийняття на роботу відсутні (в період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року). Однак, в матеріалах справи наявна копія трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01 серпня 2016 року (а.с.94). Відповідно до даного договору, позивач та громадянин ОСОБА_5 уклали трудовий договір, із зазначенням посади останнього різноробочого, із визначенням заробітної плати такого у розмірі мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з визначенням робочого часу з 08:00 до 17:00, вихідними днями: субота та неділя та із зазначенням щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 24 календарні дні.

Виходячи з наведених нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що виконання робіт, надання послуг особою може здійснюватися як на підставі трудового договору (стаття 21 КЗпП України) так і, зокрема, на підставі цивільно-правових договорів, які передбачені ЦК України.

Оскільки законодавство не містить обовязкових приписів ,у яких випадках сторони зобовязані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, суд дійшов висновку, що сторони договору (замовник та виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору. При цьому сторони дотримались обовязкової вимоги щодо письмової форми договору.

Крім того, відповідач, на якого в силу приписів статті 71 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), покладено тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не надав суду жодного доказу на підтвердження такого обовязку позивача у визначених законодавством випадках укладати трудові договори у відповідності до приписів трудового, а не цивільного законодавства

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони в тому числі обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За вказаних обставин, судом встановлено відсутність порушень зазначених в акті перевірки № 07-02-004/356, а припис від 05 серпня 2016 року за № 07-02-004/356-262 прийнятий за результатами перевірки підлягає скасуванню, оскільки останній ґрунтується на порушеннях, наявність яких не підтверджена під час розгляду справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже вимогу позивача, а саме : визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області № 07-02-004/356-262 від 05 серпня 2016 року необхідно задовольнити.

Крім того, суд зазначає, що статтею 72 частиною першою Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 41 частини 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю, від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 30 грудня 2016 року, що ухвалена у справі за № 298/1295/16, яка набрало законної сили 11 січня 2017 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 41 частиною 3 кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю події і складу адміністративного порушення, а саме статті 23 частини 3 КЗпП.

Зокрема, вищевказаним рішенням, було встановлено, що ПП ОСОБА_1 (позивач у жданій ) не було порушено вимоги трудового законодавства а саме статті 23 частини 3 КЗпП., в її діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 41 частиною 3 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Що стосується, вимоги позивача визнати протиправними дії головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Гукс Маріанни Михайлівни та головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Сумара Артура Франковича під час проведення позапланової перевірки по додержанню трудового законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 03 серпня 2016 року, за результатами якої був складений акт перевірки № 07-02-004/356 суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, Управлінням Держпраці у Закарпатській області було здійснено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у відповідності до вимог Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою КМУ №96 від 11 лютого 2015 року ( далі Положення) , Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці тв. її територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 390 від 02 липня 2012 року ( далі Порядок).

08 липня 2016 року до Управлінням Держпраці у Закарпатській області надійшло звернення громадянина ОСОБА_4 про проведення у ФОП ОСОБА_1 перевірки дотримання законодавства про працю (а.с.89). На підставі пункту 3 Порядку, позапланові перевірки проводяться за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. На виконання вимог даного пункту 20 липня 2016 року Управлінням Держпраці у Закарпатській області отримало згоду на проведення такої перевірки ( а.с. 92). На підставі вищезазначеної згоди Управлінням Держпраці у Закарпатській області був виданий Наказ №180 від 25 липня 2016 року "Про проведення позапланових перевірок" ( а.с.а.с. 90,91), згідно якого було оформлене направлення на проведення перевірки №445 від 27 липня 2016 року (а.с. 35), та в період з 01 серпня 2016 року по 05 серпня 2016 року було проведено позапланову перевірку позивача. За результатами якої був складений ОСОБА_6 перевірки № 07-02-004/356 ( а.с.а.с. 28-33).

Отже дії відповідачів які слугували підставою та вчинення під час перевірки не містять ознак протиправності, оскільки вчиненні у відповідності до вимог чинного законодавства. А відтак, вищевказана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Судом не встановлено, що відповідачем під час перевірки було вчинено дії не у спосіб та порядок передбачений Конституцією України, а також поза межами повноважень з приводу реалізації його повноважень владних управлінських функцій.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Статтею 94 КАС України передбачено питання врегулювання судових витрат.

Відповідно до статті 94 частин 1 та 3 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином із врахування часткового задоволення адміністративного позову позивачеві необхідно присудити понесені документально підтверджені судові витрати, у вигляді сплати судового збору у розмірі 689,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 94,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області, Головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Гукс Маріанни Михайлівни, Головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Сумара Артура Франковича про визнання протиправними дій та скасування припису задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області за № 07-02-004/356-262 від 05 серпня 2016 року.

У задоволенні позовної заяви в частині інших позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 689,00 (шістсот восьмидесяти девяти) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_8