Справа № 815/720/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/720/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Балс Груп до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 500000025/2017/000001 від 17.01.2017р., зобовязання повернути суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 328489,17 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Балс Груп до Одеської митниці ДФС, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500000025/2017/000001 від 17.01.2017р.;

зобов'язати ОСОБА_1 управління Державної казначенйської служби України в Одеській області повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Балс-Груп» суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 328489,17 грн., з яких податок на додану вартість в сумі 225836,30 грн., мито в сумі 102652,87грн.

Під час судового розгляду залучено до участі у справі другого відповідача ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.10.2016 р. між TOB Балс-Груп (Покупець за контрактом) та резидентом КНР компанією JUNAN COUNTRY GREENFOOD (Китай) (Продавець за контрактом) укладено зовнішньоекономічний контракт №J-B-C/U та додаткову угоду №1 від 03.10.2016р. про поставку товару «Часник свіжий, не для сівби» врожаю 2016р., упаковка сітка по 10 кг, калібром 40-45 мм, країна виробництва Китай у кількості 23000 кг, ціна 0,85 доларів США за 1 кг на умовах поставки CIF Одеса, загальна вартість товару 19550 доларів США. З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару декларантом TOB Балс-Груп подано до Одеської митниці ДФС вантажну митну декларацію № 500060006/2017/000437 від 13.01.2017р. Митну вартість товарів задекларовано із застосуванням першого методу визначення митної вартості (за ціною контракту). За результатами перевірки документів, що підтверджують визначену митну вартість товару, Одеською митницею ДФС відмовлено в митному оформленні товару, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500000025/2017/000001/2 від 17.01.2017 р., відповідно до якого митну вартість товарів самостійно визначено за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також, на думку позивача, підлягає поверненню сума надмірно сплачених платежів податку на додану вартість та мита.

Від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що за наслідками перевірки наданих разом з МД документів та співставлення даних, поданих декларантом для здійснення митного контролю та оформлення товарів, на етапі контролю митної вартості правильності визначення митної вартості товарів, задекларованих у митній декларації №500060006/2017/000437 від 13.01.2017р. встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. На підставі ч.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості декларанта було повідомлено про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. У зв'язку із ненаданням декларантом витребуваних документів у повному обсязі митний орган при наявності встановлених автоматизованою системою ризиків видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийняв рішення про коригування митної вартості. Відтак, на думку відповідача, оскаржуване рішення є правомірним та прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства. Також зазначено про безпідставність позовних вимог щодо повернення надміру сплачених коштів, оскільки позивач у порядку, передбаченому ст. 43 ПК України, до Одеської митниці ДФС з відповідною заявою не звертався.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2016 р. між TOB Балс-Груп (Покупець) та компанією JUNAN COUNTRY GREENFOOD (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №J-B-C/U та додаткову угоду №1 від 03.10.2016р. про поставку товару «Часник свіжий» врожаю 2016р., упаковка сітка по 10 кг, калібром 40-45 мм, у кількості 23000 кг, ціна 0,85 доларів США за 1 кг на умовах поставки CIF Одеса, загальна вартість товару 19550 доларів США (а.с. 66-70).

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару декларантом TOB Балс-Груп до відділу митного оформлення Одеської митниці ДФС заявлено товар за митною декларацією, якій присвоєно № 500060006/2017/000437, а також подано документи, необхідні для митного оформлення товару (а.с. 52-53).

Митна вартість товару відповідно до ст. 266 МК України визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в розмірі 19550 доларів США.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості декларантом подано наступні документи: контракт №J-B-C/U від 03.10.2016 р., декларацію митної вартості, інвойс №IVP20161011 від 26.10.2016 р., висновок про вартісні характеристики товару №20-82/12-20169 від 30.12.2016 р. та інші документи.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та візуальної перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією № 500060006/2017/000437 від 13.01.20175р., встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

1) відповідно до пп. «в» п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до складу ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки та вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням. Згідно п.2.3 зовнішньоекономічного контракту №J-B-C/U від 03.10.2016 р. витрати на тару, пакування та маркування включені до складу ціни. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає оплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу №IVP20161011 від 26.10.2016 р. поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса, тобто до обовязків продавця входить обовязкове страхування товару. Згідно п.8 ч.2 ст.53 МК України, якщо здійснювалося страхування, документами, що підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Проте до митного оформлення такі документи не надавались, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

3) у п.3.1 контракту №J-B-C/U від 03.10.2016 р. визначено, що платежі за даним контрактом здійснюються покупцем на умовах банківського переказу після отримання продукції покупцем. Можлива оплата товарів за передплатою банківським переказом. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо способу оплати за товар. Таким чином, умови здійснення платежу за товар не визначені;

4) згідно п.9.1 контракту №J-B-C/U від 03.10.2016 р. контракт вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2017р. Проте, поданий до митного оформлення контракт не підписаний іноземним контрагентом;

5) згідно п.9.3 контракту №J-B-C/U від 03.10.2016 р. всі зміни та доповнення до данного контракту будуть вважатися дійсними тільки в тому випадку, якщо вони виконані в письмовій формі та підписані особами, уповноваженими на те продавцем та покупцем. Проте надана до митного оформлення додаткова угода № 1 від 03.10.2016 р. до контракту №J-B-C/U від 03.10.2016 р. не підписана іноземним контрагентом;

6) у наданому до митного оформлення інвойсі №IVP20161011 від 26.10.2016 р. відсутні реквізити контракту;

7) у наданому листі виробника від 25.12.2016р. зазначено, що за інвойсом №IVP20161011 від 26.10.2016 р. відвантажено часник розміром (калібром) 40-45 см. Проте, згідно наданої додаткової угоди № 1 від 03.10.2016 р. до контракту №J-B-C/U від 03.10.2016р. предметом контракту є часник калібром 40-45 без зазначення одиниць виміру. Згідно графи 31 митної декларації задекларовано часник калібром 40-45 без зазначення одиниць виміру. При цьому, згідно фотографій, що додаються до листа відмови № 31-12-2016/1 від 21.11.2016р. калібр часнику становить 40-45 мм;

8) у гафі 8 декларації митної вартості «Джерела інформації, що використовуються для визначення митної вартості» джерелом визначення митної вартості зазначено «Наявність цінової інформації». Проте не зазначено, яке саме джерело даної інформації.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що декларант не надав на вимогу митниці додаткові документи (виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціяви, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару), митницею здійснено коригування митної вартості товару, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2017/00006 від 23.02.2017р. та прийнято рішення № 500000025/2017/000001/2 про коригування митної вартості товару, відповідно до якого визначено митну вартість товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем використано відомості митної декларації №110100001/2016/226396 від 25.10.2016 р. щодо митної вартості подібних (аналогічних) товарів, згідно якої вартість аналогічних товарів становить 2,43 дол. США за кг, тоді як декларантом заявлено 0,86 дол. США за кг.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500000025/2017/000001/2 від 17.01.2017р., суд зазначає наступне.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

При цьому, вирішуючи дану справу, суд враховує, що сумніви в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України можуть виникнути у митного органу, як у звязку із аналізом наданих декларантом документів, так і на підставі даних ЄАІС ДФС.

Так, відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України № 362 від 13.07.2012р., під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Правомірність використання митним органом бази даних ЄАІС ДФС при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості підтверджується також статтями 31, 33, 362 і 363 МК України.

Враховуючи вищенаведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що наявність у ЄАС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку підставою для винесення картки відмови, а в подальшому винесення рішення про коригування митної вартості товарів використані декларантом відомості, які не підтверджені документально, відповідно до п.3 ст. 58 МКУ застосовують другорядні методи. Так, в ограні доходів і зборів була відсутня інформація щодо вартості операції з ідентичними товарами, однак була наявна інформація щодо вартості операції з подібними (аналогічними) товарами.

З огляду на встановлені судом обставини в їх сукупності, суд вважає, що в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товару, а тому митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

На думку суду, при витребуванні додаткових документів відповідач діяв відповідно до вимог ст.53 МК України.

При цьому, відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм, надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, позивач не використав надані митницею можливості щодо підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав обґрунтувань щодо неможливості надання додаткових документів.

Поряд з цим, суд наголошує, що інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Таким чином, оскільки декларантом не були виконані вимоги митного органу щодо надання додаткових документів для встановлення митної вартості товару, суд вважає, що дії митниці при визначенні митної вартості зазначених товарів за методами, визначеними Митним кодексом України, були правомірними, здійснені виключно в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а прийняте нею рішення є обґрунтованим.

При цьому, суд враховує, що в оскаржуваному рішенні митницею послідовно доведено неможливість застосування попередніх методів. Так, в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості зазначено, що митна вартість імпортованого товару не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції) відповідно до вимог ст. 58 МК України в зв'язку з тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості документів виявлено, що документи містять розбіжності та неточності. Митна вартість заявленого позивачем товару не могла бути визначена за другорядними методами відповідно вимог статті 59 Митного кодексу України та статей 60, 62, 63 даного Кодексу з огляду на не підтвердження декларантом зазначених ним відомостей документально та у звязку із чим, відповідно, і відсутності інформації про ідентичні товари, відсутності інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, що були заявлені позивачем до декларування, відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, рішення митниці відповідають вимогам ч. 2 ст. 55 МК України щодо його змісту, підстав для скасування оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів не вбачається.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Державної казначенйської служби України в Одеській області повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Балс-Груп» суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 328489,17 грн., з яких податок на додану вартість в сумі 225836,30 грн., мито в сумі 102652,87грн., суд зазначає наступне.

Статтею 301 МК України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

За приписами ст.43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно п.43.1 ст.43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до п.п.43.4 - 43.6 ст.43 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 р. (далі - Порядок №618).

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку, для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава на депозитний рахунок 3734, на банківський рахунок 2603, для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603, для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету. До заяви додаються аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі, документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Згідно з ч. 2 ст.45 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

З системного аналізу вказаних норм можливо зробити висновок, що обовязковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095 дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України із зазначенням напряму перерахування коштів.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ Балс Груп до Одеської митниці ДФС не подавалась заяа про повернення платежів, тобто вимог п. 1 розділу ІІІ Порядку №618 не дотримано.

Так, згідно п.п.2, 3 розділу ІІІ Порядку №618 заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Згідно приписів пункту 4 розділу ІІІ Порядку №618 для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів). Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України (пункт 6 розділу ІІІ Порядку №618).

Згідно п.п. 8, 9 розділу ІІІ Порядку №618 суми митних та інших платежів, перераховані митними органами на рахунки з обліку доходів, відкриті в територіальних органах Державного казначейства, які підлягають поверненню за рішенням суду, повертаються у порядку, визначеному Державною митною службою України та Державним казначейством України.

У силу положень пункту 7 розділу ІІІ Порядку №618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь (пункт 11 розділу ІІІ Порядку №618).

Враховуючи, що до Одеської митниці ДФС від ТОВ Балс Груп відповідної заяви про повернення помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів не надходило, в останньої були відсутні правові підстави для підготовки висновку про повернення товариству помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, відтак, такий висновок у строк, передбачений п. 7 розділу ІІІ Порядку №618 не приймався, та, у разі відсутності підстав для повернення коштів, позивачу у встановленому порядку відповідачем не надсилалась заявнику письмова обґрунтована відповідь відповідно до вимог пункту 11 розділу ІІІ Порядку №618).

Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015р. затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі Порядок № 1146).

Згідно п.5 Порядку № 1146 повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

Згідно п.п. 7, 8 Порядку № 1146 після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових забовязань (крім грошових забовязань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку. У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку.

Одеська митниця ДФС є територіальним органом ДФС України та відповідно до вимог п.п. 3, 4 Порядку № 618 перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Верховним Судом України у постанові від 25.11.2014р. у справі №21-207а14 зазначено, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, зясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (субєкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю. Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобовяже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обовязкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, повязаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Згідно ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком № 618 та Порядком № 1146, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Враховуючи вищенаведені приписи, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов'язатння Головного управління Державної казначенйської служби України в Одеській області повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Балс-Груп» суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 328489,17 грн., з яких податок на додану вартість в сумі 225836,30 грн., мито в сумі 102652,87грн., є передчасними, безпідставними та не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, в звязку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Балс Груп та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Балс Груп до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 500000025/2017/000001 від 17.01.2017р., зобовязання повернути суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 328489,17 грн.,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк