Справа № 807/2149/16
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 р. № 876/3201/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року по справі № 807/2149/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

08.12.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач, ГУНП в Закарпатській області) про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до ГУНП в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії № 11 ГУНП в Закарпатській області, оформлене протоколом ОП № 15.00032590.0067303 від 06.09.2016 року, щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 9 листопада 2016 року № 187 о/с частково в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1, дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Поновлено позивача на займаній на час звільнення посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, з 11 листопада 2016 року.

Стягнуто з ГУНП в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 листопада 2016 року по 13 лютого 2017 року в розмірі 20231.05 грн. Постанову в частині поновлення позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 6555,00 грн. допущено до негайного виконання.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновок) Атестаційної комісії № 11 ГУНП в Закарпатській області, оформлене протоколом ОП № 15.00032590.0067303 від 06.09.2016 року, щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність залишити позовну заяву без розгляду, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що строки звернення до адміністративного суду встановлюються нормами Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема ст. 99, 100 цього Кодексу. Позивач ознайомлений з висновками атестаційної комісії 06.09.2017 року, про що свідчить його особистий підпис. Натомість ОСОБА_1 звернувся до суду 08.12.2016 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду. Крім цього вважають, що порядок проведення атестування та прийняття рішення атестаційної комісії є обґрунтований та відповідає чинному законодавству..

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що наказом ГУНП в Закарпатській області № 15 о/с від 07.11.2015 року відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" позивача призначено інспектором Рахівського відділення Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з присвоєнням йому спеціального звання капітан поліції.

Наказом ГУНП в Закарпатській області № 118 о/с від 25.07.2016 року, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію", наказу голови Національної поліції України від 26.-4.2016 року № 352 та наказу ГУНП в Закарпатській області від 18.12.2016 р. № 498 "Про організаційно-штатні зміни в головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області", капітана поліції ОСОБА_1 призначено дільничним офіцером поліції сектору превенції патрульної поліції Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 12.02.2016 року № 124 "Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Закарпатській області" прийнято рішення про проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та підпорядкованих підрозділів, атестаційною комісією ГУНП, починаючи з 15.02.2016 року та створення атестаційних комісій ГУНП № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7.

Судом встановлено, що позивачем пройдено тестування на загальні здібності та навички, за результатами якого він набрав 15 балів та тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) за результатами якого він набрав 29 балів, та загалом позивачем набрано 44 бали.

06 вересня 2016 року позивач проходив співбесіду, що проводилась атестаційною комісією № 11 ГУНП в Закарпатській області.

Згідно з протоколом ОП № 15.00032590.0067303 від 06.09.2016 року на засіданні Атестаційної комісії № 11 ГУНП в Закарпатській області були присутні голова комісії, секретар та три члени комісії, якими під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел.

В протоколі також зазначено, що членами Атестаційної комісії № 11 особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді "за" 4 , "проти" - 1.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням Атестаційної комісії № 11 ГУНП в Закарпатській області про невідповідність займаній посаді позивач звернувся із скаргою до Апеляційної атестаційної комісії Західного регіону № 6.

Згідно протоколу Апеляційної атестаційної комісії Західного регіону № 6 від 28.10.2016 року № 15.00038197.0067303, вивчено скаргу і матеріали поліцейського та встановлено, що скаржником не набрано 60 балів і більше за професійний тест та тест на загальні здібності та навички, у зв'язку з чим подана скарга розгляду не підлягає.

Наказом ГУНП в Закарпатській області № 187 о/с від 09.11.2016 р. відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України" позивача звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 10 листопада 2016 року.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію", який набув чинності з 07.11.2015 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки.

Згідно з пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Статтею 22 Закону України "Про Національну поліцію" керівнику поліції надано право, зокрема, приймати на службу та звільняти зі служби, призначати та звільняти з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Приписами п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, приймаються на службу до поліції саме за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом.

Для визначення відповідності осіб таким вимогам Законом України "Про Національну поліцію" передбачено інститут атестування.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Суд першої інстанції тлумачив наведене положення таким чином, що зазначений у ньому перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Оцінку ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів поліцейських, що проведена Національною поліцією на власний розсуд, без настання обставин, визначених у частині другій статті 57 Закону, суд визнав безпідставною і, відповідно, протиправною.

Апеляційний суд вважає таке тлумачення таким, що суперечить нормам чинного законодавства, проте, не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно ч.2.ст 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань. Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що висновок суду першої інстанції про протиправність проведення атестації не дає підстав для зміни судового рішення, так як при прийнятті оскаржуваного рішення суд не обмежився вищевказаними мотивами, а встановив і інші підстави для задоволення позову, які апеляційний суд вважає вірними.

Так, рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами (ч.4 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію").

Системний аналіз наведених правових норм, на думку апеляційного суду, дає підстави для висновку, що керівник поліції має право прийняти рішення про проведення атестування осіб, які згідно з законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади його наказами. Метою атестування поліцейських є оцінка їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відтак, саме керівнику Національної поліції, наказом якого ОСОБА_1 був призначений на посаду у Національній поліції, надано право призначати атестування поліцейських, яке повинен був проходити позивач по справі.

При цьому позивач був ознайомлений з цим наказом, його не оскаржував, добровільно зареєструвався та взяв участь у атестуванні.

Пунктом 10 розділу IV Інструкції № 1465 передбачено, що з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Відповідно до п. п. 11, 12 розділу IV даної Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Пунктами 15, 16 розділу IV Інструкції визначено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

А згідно з п. п. 20, 21 розділу IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Як вбачається з атестаційного листа, начальником сектору превенції патрульної поліції Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, капітаном поліції зроблено висновок, що за період роботи в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони як працелюбний, принциповий працівник. За час роботи виявив 4 злочини, 19 правопорушень.

Безпосереднім керівником (т.во начальника Рахівського відділення поліції Тячвського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, майора поліції Мателеги В.В.) зроблено висновок про те, що позивач відповідає займаній посаді.

Отже, колегія суддів враховує, що наслідком невідповідності займаній посаді за результатами атестації є, переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність та звільнення зі служби в поліції. Проте, дійшовши висновку про невідповідність позивача займаній посаді, атестаційна комісія не обґрунтувала необхідність звільнення його зі служби в поліції при наявності позитивної характеристики безпосередніх керівників та не розглянула при цьому, можливості переведення на нижчу посаду за наявності обґрунтованих підстав.

Разом із тим, відповідно до п. 16 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

показники службової діяльності;

рівень теоретичних знань та професійних якостей;

оцінки з професійної і фізичної підготовки;

наявність заохочень;

наявність дисциплінарних стягнень;

результати тестування;

результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Таким чином, на думку апеляційного суду, результати тестування не є вирішальними для атестаційних комісій при прийнятті рішень стосовно поліцейських і повинні враховуватися у сукупності з іншими передбаченими Інструкцією № 1465 критеріями. Тому суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необґрунтованість рішення (висновку) атестаційної комісії, яка спричинена недоведеністю та неповним з'ясуванням всіх обставин справи атестаційною комісією. При цьому, негативна оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, що дається атестаційною комісією з повним ігноруванням викладеної в атестаційному листі позитивної характеристики стосовно атестованого, не може вважатися обґрунтованою та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами перед судом.

Враховуючи наведені вище обставини та положення актів законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до п 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми ч. 2 ст. 235 КЗпП України та стягнуто з ГУНП в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 листопада 2016 року по 13 лютого 2017 року в розмірі 20231.05 грн.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року по справі № 807/2149/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник