Справа № 826/19852/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2017 року 11:54 № 826/19852/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Зубенко М.О.,

за участю:

представника позивача - Павлової К.В.,

представника відповідача - Поберецького С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» (надалі - позивач або ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна») з позовом до Енергетичної митниці ДФС (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення митного посту «Полтава-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС від 31.10.2016 № 903080000/2016/000139/1 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 31.10.2016 № 903080000/2016/000139/1 є необґрунтованим і таким, що прийняте в порушення норм Митного кодексу України. На думку позивача, ним при митному оформленні були надані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, подані документи не містять розбіжностей, а також у них наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідному судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені в тексті письмових запереченнях проти позову від 09.03.2017.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна», як покупцем, і компанією UAB «NAFTALITA» (Литва), як продавцем, був укладений контракт № 02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016 (далі - контракт № 02/06/16-NL/TAT), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а останній прийняти в травні - грудні 2016 року нафтопродукти (далі - товар). Орієнтовна вартість товару за контрактом становить 500 000 доларів США. Умови поставки визначаються відповідно до редакції Інкотермс 2010 року. Зокрема, товар постачається у залізничних цистернах. Датою відвантаження вважається дата штампу на залізничній накладній на станції відправлення, а датою поставки - дата акта приймання-передачі товару. Кількість відвантажених нафтопродуктів фіксується у залізничних накладних. Оплата товару здійснюється покупцем шляхом переказу грошових коштів у строки та на рахунок, що вказані в комерційному інвойсі продавця. Валюта платежу - долари США. Найменування та кількість товару в конкретній партії, опціон, умови та строки поставки, ціна, форма оплати та вартість кожної узгодженої до поставки партії товару, а також власник товару визначаються відповідними додатковими угодами, які є невід'ємною частиною цього контракту.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту № 02/06/16-NL/TAT (з урахуванням змін внесених угодою про зміни № 1 від 29.07.2016), сторонами узгоджено, що предметом поставки є бензин неетильований АІ-92-К5-Євро в кількості 700 тон. Поставка товару здійснюється на умовах DAP Терехівка, країна призначення: Україна, дата поставки - по 31.07.2016. Ціна товару, що постачається за цією додатковою угодою, розуміється як ціна на умовах DAP Терехівка, та встановлюється у доларах США.

Згідно з п.п. 2.3, 3.1 зазначеної додаткової угоди попередня ціна товару становить 500,47 доларів США за 1 метричну тону, відповідно попередня вартість товару складає 350 329 доларів США. Одночасно в п. 2.2 цієї додаткової угоди сторони домовились про визначення остаточної ціни товару за формулою Цо = (Ро + 1), де: Ро - середнє арифметичне із середніх котирувань, що друкуються агентством «Argus Media» у публікаціях «Argus European Product» середня за позицією «Eurobob oxy» під заголовком «Bargest Northwest Europe» за всіма котирувальними днями за період з 01.07.2016 по 31.07.2016 (включно). Оплата у розмірі 100% від попередньо вартості товару, що постачається за додатковою угодою, має бути здійснена покупцем до 15.08.2016.

В подальшому до додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 сторони підписали доповнення № 1 від 02.08.2016, згідно якого визначили кінцеву ціну товару на умовах DAP Терехівка за формулою Цо = (Ро + 1), а саме в розмірі 442,11 доларів США.

Відповідно до залізничної накладної № 01339045 від 26.07.2016 від постачальника (республіканське дочірнє унітарне підприємство «Белорусьнефть-Транс») на адресу отримувача (ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна») 01.08.2016 прибув товар - бензин неетильований АІ-92-К5-Євро, країна походження: Республіка Білорусь, у кількості 119 750 кг.

В порядку ст.ст. 259, 260 Митного кодексу України (далі - МК України) представником ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» подані до Енергетичної митниці ДФС України (митний пост «Полтава - енергетичний) попередня та тимчасова електронні митні декларації в режимі імпорт за № 903080000/2016/001373 від 27.07.2016 (типу ІМ-40 ЕЕ) та № 903080000/2016/001411 від 02.08.2016 (типу ІМ-40 ТФ), де зазначалася вартість товару (бензину неетильованого АІ-92-К5-Євро, країна походження: Республіка Білорусь, вагою брутто/нетто 119 750 кг) за такими цінами: спочатку в розмірі 500,47 доларів США згідно попереднього інвойсу № NFT-Р27 від 27.07.2016, а потім у розмірі 442,11 доларів США згідно фінального інвойсу № NFT-67 від 02.08.2016.

З метою завершення процедури митного оформлення товару декларантом позивача подані митному органу митна декларація в режимі імпорту (типу ІМ-40 ДТ) за № 903080000/2016/002083 від 18.10.2016. Заявлена вартість (ціна) товару за цією митною декларацією визначена на рівні 442,11 доларів США за одиницю товару (всього 52 942,67 доларів США за товар вагою 119 750 кг). Як зазначає позивач, в тексті свого позову, митна вартість товару була визначена відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 57 МК України («за основним методом»), тобто - за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортовано.

Одночасно з поданням зазначених митних декларацій митному органу були подані товаросупровідні та інші документи, перелік яких вказаний в графі 44 митних декларацій, зокрема: контракт № 02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016; додаткова угода № 2 від 30.06.2016 до контракту № 02/06/16-NL/TAT; угода про зміну № 1 від 29.07.2016 до додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту № 02/06/16-NL/TAT; додаток № 1 від 02.08.2016 до додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту № 02/06/16-NL/TAT; рахунок-фактура продавця ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» за № 578 від 26.07.2016; залізнична накладна № 01339045 від 26.07.2016; попередній інвойс продавця UAB «NAFTALITA» за № NFT-Р27 від 27.07.2016, виписаний на адресу покупця ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна»; фінальний інвойс продавця UAB «NAFTALITA» за № NFT-67 від 02.08.2016, виписаний на адресу покупця ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна»; лист ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» № 21/07-978 від 02.08.2016, адресований Енергетичній митниці ДФС, з питання розрахунку ціни імпортованого товару; сертифікат відповідності серії АА № 018978, виданий позивачу 26.07.2016 на товар виробництва ВАТ «Нафтан» (м. Новополоцьк, Республіка Білорусь); паспорт № 1591 від 26.07.2016 на бензин неетильований, складений ВАТ «Нафтан» (м. Новополоцьк, Республіка Білорусь); попередній інвойс бенефіціара Сoral Energy PTE LTD (Сінгапур) за № CE-GLSN-0578-PR від 29.06.2016, виданий платнику UAB «NAFTALITA» (Литва) на підставі додаткової угоди № 1 до контракту № СЕ-N/070716 від 07.07.2016 на оплату партії бензину неетильованого АІ-92-К5-Євро, країна походження: Білорусь, на суму 751 680 доларів США за ціною 501,12 доларів США за тону та на умовах DAP Терехівка; кредитове авізо бенефіціара Сoral Energy PTE LTD (Сінгапур) за № CE-GLSN-0578-CN від 01.08.2016, видане платнику UAB «NAFTALITA» (Литва) на оплату партій бензину неетильованого АІ-92-К5-Євро, країна походження: Білорусь, в тому числі на умовах DAP Терехівка за ціною 430,83 долари США (з урахуванням ставки залізничного тарифу у відповідному напрямку в розмірі 16,72 долари США та знижки в сумі 27 доларів США); платіжні доручення UAB «NAFTALITA» щодо здійснених платежів на користь Сoral Energy PTE LTD; платіжне доручення ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» № 73 від 18.08.2016 про сплату UAB «NAFTALITA» коштів у сумі 52 942,67 доларів США в якості оплати за бензин неетильований АІ-92 згідно контракту № 02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016, інвойсу № NFT-67 від 02.08.2016 та додаткової угоди № 2 від 30.06.2016.

Під час проведення контролю за правильністю визначення позивачем митної вартості товару за митною декларацією № 903080000/2016/002083 від 18.10.2016 митний орган встановив, що документи, які були надані до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, а саме: згідно фінального інвойсу № NFT-67 від 02.08.2016 ціна товару складає 442,11 доларів США за тону, а згідно рахунку-фактури № 578 від 26.07.2016 ціна товару складає 452,07 євро за тону (що в перерахунку за курсом НБУ на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 497,01 долар США за тону. У зв'язку з цим посадовою особою Митного поста «Полтава-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС шляхом направлення електронного повідомлення від 18.10.2016 (роздруківка та прінт-скрін якого додані сторонами до матеріалів позову/заперечення) було запропоновано товариству надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

На виконання запиту митного органу декларант позивача того ж дня надав такі додаткові документи: копію контракту № СЕ-N/070716 від 07.07.2016, укладеного між Сoral Energy PTE LTD та UAB «NAFTALITA» щодо купівлі-продажу нафтопродуктів; копію додаткової угоди № 1 від 07.07.2016 до контракту № СЕ-N/070716 від 07.07.2016; лист-запит ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» від 09.08.2016 № 21/07-1005/1, адресований компанії UAB «NAFTALITA» щодо надання для проведення митного оформлення відвантажених партій бензину неетильованого копій документів за визначеним переліком (в тому числі: контрактів та додаткових угод (доповнень і додатків) до таких контрактів, укладених між ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» та Сoral Energy PTE LTD; кінцевих рахунків з кінцевою ціною, виставлених ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» на адресу Сoral Energy PTE LTD та окремо рахунків Сoral Energy PTE LTD на адресу UAB «NAFTALITA»); аналогічний лист-запит компанії UAB «NAFTALITA» від 12.08.2016 № NFT-3-1208, адресований Сoral Energy PTE LTD; лист-відповідь Сoral Energy PTE LTD від 06.09.2016 № 08/139, згідно якого Сoral Energy PTE LTD відмовило у задоволенні запиту UAB «NAFTALITA» на надання копії документів з посиланням режим конфіденційності документації комерційного характеру; лист-відповідь компанії UAB «NAFTALITA» від 06.09.2016 № NFT-1-0609 щодо неможливості надання товариству запитуваних документів у зв'язку з відмовою Сoral Energy PTE LTD.

За результатами розгляду 31.10.2016 поданих позивачем документів Митний пост «Полтава-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС дійшов висновку про не підтвердження наданими для митного оформлення товару заявленої митної вартості в розмірі 442,11 доларів за тону та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 903080000/2016/000139/1 від 31.10.2016, яким відмовив ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» у визнанні митної вартості товарів за першим (основним) методом та відкоригував задекларовану товариством митну вартість товару за ціною 504,69 доларів США за одиницю товару з використанням другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів. Зокрема, в графі 33 цього рішення про коригування митної вартості товарів зазначені такі обставини його прийняття: згідно даних, що містяться в рахунку від 26.07.2016 № 578 ціна товару складає 452,07 євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 504,69 доларів США за тону), ціна товару є вищою ніж задекларований рівень митної вартості товару. Декларантом визначено митну вартість без врахування цього документу, а тому відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 54 МК України декларантом невірно проведений розрахунок митної вартості. Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору не може бути застосований, оскільки відомості не підтверджено документально та відсутні складові кінцевої ціни товару. Митна вартість товару визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі рахунку від 26.07.2016 № 578, згідно якого ціна товару складає 452,07 євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 504,69 доларів США за тону).

Того ж дня Митний пост «Полтава-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС у зв'язку з прийняттям рішення № 903080000/2016/000139/1 від 31.10.2016 склав картку відмови за № 903080000/2016/00090 в прийнятті митної декларації № 903080000/2016/002083 від 18.10.2016 (далі - картка відмови).

02.11.2016 товар випущений у вільний обіг з наданням фінансових гарантій за митною декларацією (типу ІМ-40 ДТ) № 903080000/2016/002183 в порядку ч. 7 ст. 55 МК України, у зв'язку з незгодою ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» з рішення про коригування митної вартості.

Вважаючи, зазначене вище, рішення про коригування митної вартості товарів від 31.10.2016 протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з цим позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зокрема, система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зоорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

10.04.2008 Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України № 250-VІ ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.

Пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ 1994 року) передбачено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

При цьому, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції (п. 2 параграфу (b) статті VII ГАТТ 1994 року).

Відповідно до пункту 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Між тим, ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Згідно ч. 1 ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Нормами ст.ст. 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із ст. 51 цього Кодексу митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 1 і 2 ст. 52 МК України).

У відповідності до норм ч. 1 - 3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Нормами ч. 1 і 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

В свою чергу, ч. 2 - 5 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо: щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Так, зокрема, згідно ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (ч. 2 ст. 59 цього Кодексу).

В силу норм ч. 4 та 5 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування. З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

При цьому, ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов'язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару (аналогічні висновки наведені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 10.03.2016 № К/800/36615/15 і № К/8006619/15).

Відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Також, як зазначено в постанові Верховного Суду України № 21-127а15 від 31.03.2015, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляді цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що 18.10.2016 митний орган в ході проведення консультацій звернувся до позивача з електронними повідомленнями, в якому зазначив про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару у відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України у зв'язку з наявними розбіжностями в поданих товаросупровідних документах щодо ціни товару, а саме - в даних фінального інвойсу компанії UAB «NAFTALITA» № NFT-67 від 02.08.2016 та рахунку-фактури ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» № 578 від 26.07.2016. Запитано надати наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

Проаналізувавши зміст зафіксованої митним органом розбіжності та дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

Митна вартість товару (бензин неетильований АІ-95-К5-Євро, країна походження: Білорусь, експортований РДУП «Белоруснефть-Транс» на користь позивача) за тимчасовою митною декларацією № 903080000/2016/001411 від 02.08.2016 і митною декларацією № 903080000/2016/002083 від 18.10.2016 заявлена декларантом позивача на рівні 442,11 доларів США за тону на умовах поставки DAP Терехівка. Всього за даними цих митних декларацій позивачем задекларовано партію імпортного товару на суму 52 942,67 доларів США в обсязі 119750 кг.

За умовами контракту № 02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016 та додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до такого контракту (з урахуванням доповнення № 1 від 02.08.2016), укладених між позивачем та компанією UAB «NAFTALITA», кінцева ціна на вказаний товар (поставка на умовах DAP Терехівка) мала визначатися в доларах США за метричну тонну; та розраховуватися за формулою з використанням середнього арифметичного значення з середніх значень котирувань, надрукованих протягом періоду з 01.07.2016 по 31.07.2016, плюс 1 долар США.

При цьому, які свідчать наявні у справі матеріали, ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» було кінцевим отримувачем названого товару. Так, компанія UAB «NAFTALITA» придбала такі ж самі нафтопродукти у Сoral Energy PTE LTD (Сінгапур) на підставі контракту № СЕ-N/070716 від 07.07.2016, додаткової угоди № 1 від 07.07.2016 до такого контракту, попереднього інвойсу Сoral Energy PTE LTD за № CE-GLSN-0578-PR від 29.06.2016 та кредитового авіза Сoral Energy PTE LTD за № CE-GLSN-0578-CN від 01.08.2016. За умовами додаткової угоди № 1 від 07.07.2016 до контракту № СЕ-N/070716 від 07.07.2016 та попереднього інвойсу № CE-GLSN-0578-PR від 29.06.2016 (зокрема, в тексті останнього наявні послання на додаткову угоду № 1 до контракту № СЕ-N/070716 від 07.07.2016, який на той час ще не був укладений) попередня ціна товару на умовах DAP Терехівка складала 501,12 доларів США, та розраховувалася за наступною формулою: Цп = (Рп - 27,00 + Ко), де: Р(п) - середнє котирування, що друкується агентством «Argus Media» у публікації «Argus European Product» середня за позицією «Eurobob oxy» під заголовком «Bargest Northwest Europe» перед датою виставлення інвойсу і становить 510,75 доларів США за метричну тону; Ко - ставка залізничного тарифу на перевезення одної метричної тони товару від ст. Новополоцьк до ст. Терехівка для чотирьохвісних вагонів загального парку при завантаженні 50 тон, діюча на дату відвантаження товару, розрахована із застосуванням середнього курсу долара США до білоруського рубля за травень 2016 року; сума в розмірі 27 доларів США визначена як знижка. Кінцева ціна згідно з умовами додаткової угоди № 1 від 07.07.2016 до контракту № СЕ-N/070716 від 07.07.2016 та згідно кредитового авіза № CE-GLSN-0578-CN від 01.08.2016 розраховувалася за формулою Цо = (Ро - 27,00 + Ко), та у випадку поставки товару на умовах DAP Терехівка становила 430,83 долари США за тону.

В свою чергу Сoral Energy PTE LTD придбало вказані нафтопродукти у ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» на підставі контракту № 9-4-12/13 від 16.01.2015, додаткової угоди № 49-Н/1 від 05.07.2016 та змін № 1 від 15.07.2016, що вбачається зі змісту залізничної накладної № 01339045 від 26.07.2016 та рахунку-фактури ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» за № 578 від 26.07.2016, виставленого на користь покупця Сoral Energy PTE LTD.

Фактично за даними залізничної накладної № 01339045 від 26.07.2016 та рахунку-фактури № 578 (такий рахунок значиться у графі 24. залізничної накладної як товаросупровідний документ) до пункту призначення (Терехівка, Україна) зі станції відправлення Новополоцьк Білорусь відправником - РДУП «Белоруснефть-транс» з ресурсу ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» на адресу отримувача вантажу - ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» (значиться як власник вантажу) поставлений товар в обсязі 119750 кг, аналогічний товару за контрактом № СЕ-N/070716 від 07.07.2016.

При цьому, відповідно до рахунку-фактури № 578 від 26.07.2016, відомості про який були у розпорядженні позивача та митного органу на момент митного оформлення імпортованого товару, ціна товару (бензин неетильований АІ-95-К5-Євро, країна походження: Білорусь, продавець - ЗАТ «Белорусская нефтяная компания», відправник - РДУП «Белоруснефть-транс», покупець - Сoral Energy PTE LTD, отримувач вантажу - ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна») становила 452,07 євро за тону (що відповідно у перерахунку на долари США за курсом НБУ станом на 02.08.2016 становить 504,69 дол. США за тону). Тобто, за даними документів першого продавця за ланцюгом постачання, а також перевізного документу, постачання заявленої до митного оформлення партії імпортного товару здійснювалося на умовах поставки DAP Терехівка за ціною вищою, ніж визначена за контрактам № 02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016 кінцева ціна цього ж товару.

Документальні докази на підтвердження того, що ціна на товар у сумі 452,07 євро, зазначена у документах за контрактом між ЗАТ «Белорусская нефтяная компания» та Сoral Energy PTE LTD є попередньою, та, що в рахунку-фактурі № 578 від 26.07.2016 і залізничній накладній № 01339045 від 26.07.2016 містяться недостовірні відомості щодо ціни імпортного товари у матеріалах справи відсутні.

В силу приписів норми ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Враховуючи наведене вище суд погоджується до доводами відповідача про те, що надані декларантом позивача документи у сукупності дають підстави для висновку про те, що заявлена митна вартість за ціною договору не базувалась на об'єктивних і документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

При цьому, суд розцінює дії митного органу щодо використання під час перевірки правильності визначення позивачем митної вартості ідентичного (того ж самого) імпортованого товару рахунку-фактури № 578 від 26.07.2016, такими, що вчинені в межах наданих повноважень та не суперечать змісту норм ст. 53 МК України.

З матеріалів справи вбачається, що з огляду на суперечність поданих декларантом документів та наявність інформації щодо митної вартості ідентичного товару (а саме того самого товару), у митного органу були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» витребувані митним органом належні документи надано не було, що дало підстави для визначення митної вартості товару у спосіб, передбачений ст.ст. 57 і 59 МК України.

З огляду на вищезазначене та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів з використанням другорядного методу (а саме за ціною договору щодо ідентичних товарів) митний орган діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відповідно про правомірність рішення від 31.10.2016 № 903080000/2016/000139/1.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов