Справа № 802/542/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 квітня 2017 р. Справа № 802/542/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту архітектурно - будівельного контролю Вінницької міської ради

про: скасування припису та постанови

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектурно - будівельного контролю Вінницької міської ради про скасування припису та постанови.

У судовому засіданні 18.04.2017 представником відповідача заявлено усне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у частині оскарження постанови №11 від 06.03.2017 по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача зазначає, що дана повстанова оскаржується в межах десятиденного строку, відтак позивачем пропущено строк звернення до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні щодо заявленого клопотання заперечили, просили суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправною та скасування постанови №11 від 06.03.2017 по справі про адміністративне правопорушення. В обгрунтування заявленого покликались на те, що пропущення строку звернення до суду було зумовлено оскарженням прийнятої відповідачем постанови в Вінницькому міському суді Вінницької області в порядку цивільного судочинства шляхом звернення 16.03.2017 року з відповідною позовною заявою. Однак, ухвалою суду від 28.03.2017 року прийнятій у справі №127/5601/17, яка отримана позивачем лише 03.04.2017, у відкритті провадження за позовної заявою від 16.03.2017 ОСОБА_1 було відмовлено.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як свідчать матеріали позовної заяви, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту архітектурно - будівельного контролю Вінницької міської ради з двома позовними вимогами, а саме:

- про визнання протиправним та скасування припису ДАБК Вінницької міської ради №7 від 03.03.2017 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- про визнання протиправною та скасування постанови ДАБК Вінницької міської ради №11 від 06.03.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП та постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі в розмірі 8500,00 грн.

Відповідно до положень ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

В даному випадку судом встановлено, що заявлені позовні вимоги пов'язані між собою, оскільки були прийняті в межах перевірки дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та на підставі висновків прийнятого за наслідками проведеної перевірки акту №37-ПП від 03.03.2017, а відтак в даному випадку при визначенні суду який повинен розглядати заявлені позовні вимоги, слід керуватись ст. 21 КАС України.

Надаючи оцінку клопотанню позивача щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправною та скасування постанови №11 від 06.03.2017 по справі про адміністративне правопорушення, суд зважає на наступне.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З метою захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 5 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячних строк.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення звернувся 16.03.2017 до Вінницького міського суду Вінницької області в порядку цивільного судочинства щодо її оскарження (а.с. 28).

В подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2017, прийнятій у справі №127/5601/17 (провадження №2/127/2761/17) у відкритті провадження ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 29).

Вказане судове рішення позивач отримала через засоби поштового зв'язку лише 03.04.2017, та ознайомившись із змістом судового рішення, 04.04.2017 року звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з даним позовом.

Таким чином, пропущення строку звернення позивача до суду було зумовлено намаганням останньої захистити порушені на її думку права, шляхом звернення за їх захистом в порядку цивільного судочинства. Однак отримавши ухвалу відповідного суду загальної юрисдикції, якою позивачці було відмовлено у відкритті провадження та звернуто увагу на необхідність розгляду такої категорії спорів в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим, отримавши вказане рішення місцевого суду 03.04.2017, ОСОБА_1 негайно 04.04.2017 звернулась до суду з даним позовом. З наведеного слідує, що пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом зумовлений помилковим намаганням захистити свої в іншому судовому порядку.

Поряд з наведеним суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

На думку суду про незгоду з рішенням суб'єкта владних повноважень позивач висловив у спосіб звернення до суду з позовом ще 16.03.2017.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі Белле проти Франції від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року).

Відповідно до частини другої статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, враховуючи наведені норми та обставини, а також з метою забезпечення права громадян на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд дійшов висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду, наведені позивачем в судовому засіданні поважними.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови №11 від 06.03.2017 по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправною та скасування постанови №11 від 06.03.2017 по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна