Справа № 815/888/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/888/17
УХВАЛА

25 квітня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Свириди Х.С.;

позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Суворовського районного суду м. Одеси про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, про визнання незаконним та скасування наказу від 23.12.2016 року № 166-о/с-ап, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, про визнання незаконним та скасування наказу від 23.12.2016 року № 166-о/с-ап, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а трудовий спір, що виник між ОСОБА_1 та Суворовським районним судом м. Одеси стосовно визнання незаконним та скасування наказу від 23.12.2016 року № 166-о/с-ап, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у справі.

Представник третьої особи підтримав заявлене клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення субєктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Зі змісту матеріалів адміністративної справи вбачається, що предметом оскарження по справі є наказ Суворовського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 року № 166-о/с-ап про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді на підставі подання судді Шепітка І.Г. від 22.12.2016 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу», відповідно до преамбули якого він визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що ОСОБА_1 07.07.2016 року особисто під підпис була ознайомлена про зміну істотних умов праці у звязку з набранням з 01.05.2016 року чинності Закону України «Про державну службу».

Закон України «Про державну службу» регулює відносини, що виникають у звязку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Згідно з п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обовязками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.3 Закону України «Про державну службу» дія цього Закону не поширюється на працівників патронатних служб.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобовязаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Під час виконання своїх обовязків державний службовець не зобовязаний виконувати доручення працівників патронатної служби.

Обовязки помічника судді, що передбачені Положенням про помічника судді, затвердженим ОСОБА_4 суддів України від 25.03.2011 року № 14, не передбачають виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до ч.1 ст.157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожний суддя має помічника, статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим ОСОБА_4 суддів України.

Згідно з ч.1 ст.92 Закону України «Про державну службу» до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної ОСОБА_4 України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Премєр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.

Відповідно до ч.2 ст.92 Закону України «Про державну службу» працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.

Згідно з ч.3 ст.92 Закону України «Про державну службу» трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби. Працівник патронатної служби може бути достроково звільнений з посади за ініціативою особи, працівником патронатної служби якої він призначений, або керівника патронатної служби.

Відповідно до ч.4 ст.92 Закону України «Про державну службу» на працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41-43-1, 49-2 Кодексу законів про працю України.

Тобто, з 01.05.2016 року працівники патронатної служби не є державними службовцями, а посада помічника судді не відноситься до посад державної служби та є патронатною службою.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що посада, з якої було звільнено позивача, не відноситься до публічної служби, оскільки не повязана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ст.3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, суд вважає, що даний спір належить до розгляду у місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, з урахуванням ст.157 КАС України, суд дійшов висновку, що проводження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.157, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання представника Суворовського районного суду м. Одеси про закриття провадження у справі.

2. Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, про визнання незаконним та скасування наказу від 23.12.2016 року № 166-о/с-ап, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст ухвали складений 27 квітня 2017 року.

Суддя М.М. Кравченко