Справа № 820/1047/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 квітня 2017 р. № 2-а- 820/1047/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

позивач - не прибув,

представник відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України в особі начальника ОСОБА_3 про визнання наказу нечинним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати наказ відповідача № 57/4 від 23.02.2017року «Про відмову у розгляді скарги у сфері державної реєстрації» нечинним.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вчинена субєктом владних повноважень відмова, у формі наказу №57/4 від 23.02.2017 року, суперечить ч.2 ст.19 Конституції України. Оскільки, вимоги ч.5 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" були дотримані при поданні скарги №751-81-71 від 03.02.2017 року, то наказ від 23.02.2017 року є незаконним та необгрунтованим. Посилаючись на вказані мотиви, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

До судового засідання позивач не прибув, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України в особі начальника ОСОБА_3, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що дії відповідача вчинені у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Мінісрів України від 25.12.2015 року №1128. Спірний наказ було винесено на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідач зазначив, що оформлена скарга позивачем не містить посилання на норми законодавства, порушених на думку скаржника, не містить відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав, а також у скарзі відсутні відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді зазначеної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд. Посилаючись на викладені вище обставини, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника відповідача , дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що 03.02.2017р. позивач, ОСОБА_2, звернулась із скаргою до Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України із вимогами визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 щодо спонукання до підписання заяви про відмову від заяви про здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та ухилення від здійснення державної реєстрації неправомірними та зобовязання здійснити державну реєстрацію речових на нерухоме майно шляхом вчинення записів, що відповідають фактичним обставинам та чинному рішенню органа судової влади.

23.02.2017р. начальник Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 ухвалив рішення у формі наказу за № 57/4 «Про відмову у розгляді скарги у сфері державної реєстрації» через порушення вимог ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо оформлення скарги із посиланням на висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 20.02.2017р.

Перевіряючи відповідність спірного рішення суб'єкта владних повноважень вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом зазначає, що відносини,які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовано положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»( далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст.37 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку. Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Процедура розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги) визначається Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1128. (далі - Порядок).

Згідно п.2-3 Порядку для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом. Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

З наданих до суду заперечень вбачається, що відповідач відмовив у розгляді скарги ОСОБА_2С.у зв'язку із: відсутністю відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання; відсутності відомостей про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 Порядку розгляду скарг; відсутностей посиланнь на норми закону, які були порушено державним реєстратором при прийнятті рішення.

Разом з тим, зазначена інформація не міститься в спірному рішення суб'єкта владних повноважень.

Із тексту спірного наказу вбачається, що суб'єктом владних повноважень не зазначено, які саме наявні недоліки в оформленні скарги, адже ч.5 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить перелік вимог щодо подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України.

Отже, в наказі не зазначено які саме пункти ч.5 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" позивач порушив при оформленні скарги від 03.02.2017 року, тобто суб'єкт владних повноважень не конкретизував норму Закону на підставі якої прийнято спірне рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане спірне рішення не відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України

При цьому суд зазначає, що позивач звертається до суду з вимогою про визнання нечинним наказу. Разом з тим, визнання нечинним може бути застосовано як спосіб захисту порушеного права лише у разі оскарження нормативно-правового акту, що виокремлено законодавцем в ч. 11 ст. 171 КАС України. Оскаржуваний наказ є правовим актом індивідуальної дії - рішенням, дію якого поширено на конкретну особу, і який є актом одноразового застосування норми права шляхом покладення на вказану особу обов'язку зобов'язання вчинити певні дії. Таким чином, враховуючи вкладене, суд приходить до висновку, що способом поновлення порушеного права особи у разі оскарження наказу є скасування вказаного акту.

За таких підстав, керуючись ст.11 КАС України суд вважає, за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно вирішити питання щодо прийняття скарги ОСОБА_2 від 03.02.2017 року до розгляду.

Відтак, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України в особі начальника ОСОБА_3 про визнання наказу нечинним підлягає частковому задоволенню.

З приводу клопотання позивача про повернення оригіналів документів, то суд зазначає, що дане питання може бути вирішено судом після набрання законної сили судового рішення у відповідності до вимог ч.4 ст.79 КАС України.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України в особі начальника ОСОБА_3 про визнання наказу нечинним - задовольнити частково.

Визнати пртиправним та скасувати наказ №57/4 від 23.02.2017 року "Про відмову у розгляді скарги у сфері державної реєстрації".

Зобов'язати відповідача повторно вирішити питання щодо прийняття скарги ОСОБА_2 від 03.02.2017 року до розгляду.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул.ОСОБА_5. 16, м.Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_2 (пров.Пушкіна. 7, м.Чугуїв, Харківська область,63503) витрати зі сплати судового збору у розмірі 320 грн. коп. (триста двадцять гривень 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 24.04.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.