Справа № 809/275/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
"19" квітня 2017 р. № 809/275/17
14 год. 40 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - Гундяка В.Д.
при секретарі Бунич Т.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області, Головного управління МВС України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі про визнання дій протиправними та зобов"язання до їх вчинення,-
09.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області, Головного управління МВС України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов"язання до їх вчинення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами протиправно не проведено перерахунок грошового утримання ОСОБА_3 та відмовлено йому у видачі довідки щодо грошового забезпечення, необхідної для перерахунку пенсії.
Ухвалою суду від 13.03.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснили, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та в період з 26.04.1986 по 13.06.1986 під час виконання службових обов'язків отримав дозу опромінення в 113,48 рентген. Вказали, що оскільки дана доза опромінення в декілька раз перевищувала максимально допустиму, то в подальшому, а саме по 23.07.1986, з метою формального дотримання норм чинного законодавства УРСР щодо максимально допустимих доз опромінення, у наказах Припятського МВВС УВС Київського облвиконкому вказувались інші населені пункти, де позивач нібито ніс службу, хоча фактично останній перебував у зоні відчуження. Звернули увагу суду, що у звязку з цим довідка про заробітню плату за №359, видана відділом зони ЧАЕС ГУМВС України в Київській області, не відповідає фактичному часу, відпрацьованому позивачем в зоні відчуження, а сума заробітної плати визначена в одинарному розмірі. Крім того вказали, що дані, зазначені у вищевказаній довідці, відрізняються від даних у довідках, які видані раніше, а саме в 1989 році та 1997 році. Просили позов задовольнити повністю.
Представник відповідача - Головного управління МВС України в Київській області у судове засідання не зявився повторно, хоча в усіх випадках був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Позов не визнав з підстав, наведених у поданому запереченні. Зокрема зазначив, що відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про заробітну плату здійснюється підприємствами, установами та організаціями. При цьому вказав, що нарахування основного грошового забезпечення у 1986 здійснювалось відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, яким не передбачена оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні і преміювання. Зазначив, що відповідними ОСОБА_4 Міністрів СРСР встановлено, що оплата праці працівників проводиться виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи, тобто без підвищення на 100%, а одноразова винагорода не включається в розрахунок заробітку, з якого обчислюється пенсія. Просив в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача - Відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не зявився вдруге, хоча в обох випадках був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання заперечення проти позову не скористався.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представників відповідачів.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача суду пояснила, що на виконання рішень Івано-Франківського міського суду ОСОБА_3 було проведено нарахування в сумі 57 617,33 грн. Пенсія на даний час відповідно до розпорядження на перерахунок пенсій з 01.05.2016 року становить 3 245,72 грн. В прийнятті рішення щодо позову поклалась на розсуд суду.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача представників позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, взявши до уваги заперечення відповідача - Головного управління МВС України в Київській області, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Судом встановлено, що 10.08.2016 року позивач звернувся до ГУ МВС України в Київській області із заявою про перерахунок грошового утримання за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 19-21).
Листом від 16.09.2016 року за №29/Х-541 ГУ МВС України в Київській області повідомило ОСОБА_3, що розрахунок проводиться виходячи із середньої тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів у зоні, на підставі розрахункового листа та довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому у картці про нарахування грошового забезпечення відсутній запис про отримання разової грошової винагороди за отримання максимально допустиму дозу радіації, а тому підстав для включення її у довідку про грошове забезпечення немає.
Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За наслідками судового розгляду суд погоджується з правомірністю оскаржуваних дій відповідачів з огляду на нижчевикладене.
Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Так, як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії звернення позивача та наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_3 та його представника довідка щодо розміру грошового забезпечення потрібна для перерахування пенсії.
Відповідно до статті 49, частини 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Згідно з частиною 5 названої статті вищевказаного Закону порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.1 1.201 1 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Згідно з ч. 4 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про заробітну плату здійснюється підприємствами, установами та організаціями.
Відповідно до п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
При цьому згідно з вимогами постанови ЦК КПРС, ВР СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР ВЦ РПС від 07.05.1986 за №524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» надано право керівникам виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обовязки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військове або спеціальне звання у подвійному розмірі.
ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 за №964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» з метою прискорення робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції було дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації наслідків аварії, за узгодженням з головою урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на цих роботах у ІІІ зоні небезпеки, у пятикратному розмірі, порівняно з установленими чинним законодавством нормами, у ІІ зоні у чотирикратному розмірі і в І зоні у трикратному розмірі.
Відповідно до розпорядження ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс порядок і розміри підвищеної оплати праці зазначеним розпорядженням поширюються на військовослужбовців, начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський атомній електростанції. При цьому зобовязано грошове забезпечення у підвищених розмірах виплачувати, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу також з окладів за військове або спеціальне звання, тобто в одинарному розмірі.
Так, установлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і перших зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, тобто без їх підвищення на 100%.
Також згідно з вимогами постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10.06.1986 №207 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища» надано право керівникам міністерств і відомств і їхнім заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964.
Як вбачається з системного аналізу вищевказаних нормативно-правових актів, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством було надано відповідним службовим особам виключно право, а не обовязок виплачувати посадові оклади і оклади за військове або спеціальне звання у більших розмірах.
В порушення приписів ч.1 ст.71 КАС України позивачем не надано суду жодних доказів реалізації вищевказаного права по відношенні до нього.
Довідки видаються відповідно до постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 за №207-7 на підставі довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і розрахункового листа, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за період роботи в зоні ЧАЕС. Розрахунок проводиться, виходячи із середньоденної тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів у зоні.
Як вбачається з матеріалів справи позивачу видано довідку про заробітну плату, відповідно до якої ОСОБА_3 з 26.04.1986 по серпень 1986 року заробітна плата виплачена в повній відповідності до вимог Закону з урахуванням визначеної чинними нормативно-правовими актами кратності (а.с.40).
Водночас судом встановлено, що нарахування основного грошового забезпечення у 1986 році здійснювалось згідно з Положенням про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, яке було обумовлене наказом МВС СРСР від 19.03.1984 №090.
Цим наказом і наказами МВС СРСР, якими керувались органи внутрішніх справ при нарахуванні грошового утримання особам рядового та начальницького складу за роботу під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не передбачена оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні та преміювання. Станом на 1986 рік діяв пункт 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 23.10.1973 № 778, про встановлення ненормованого робочого часу для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Першим нормативним актом, який встановлює оплату за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні, є ОСОБА_5 України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ і постанова Кабінету Міністрів України від 14.09.1991 № 197. ОСОБА_5 набрав чинності з 01.01.1991 і згідно ст.58 Конституції України зворотної сили не має.
Одночасно суд відхиляє як безпідставний довід представника позивача щодо неправомірного невключення до довідки разової винагороди за отриману максимально допустиму дозу радіації, передбаченої постановою ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-196, так як згідно з роз'ясненнями Мінсоцполітики України від 04.06.2015 №652/20/112-15 зазначена одноразова винагорода не включається в розрахунок заробітку, з якого обчислюється пенсія, тому що на неї не нараховуються страхові внески.
Таким чином, до середнього заробітку для нарахування пенсії включаються всі елементи грошового забезпечення за умови, що вони не носять разового характеру тобто одноразова винагорода до середнього заробітку для обчислення пенсії не включається.
Наведене також підтверджується листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», в якому зазначено, що при призначенні пенсії враховуються ті види оплати праці, на які за діючими правилами повинні нараховуватись страхові внески. На виплати одноразового характеру, необумовлені діючими системами оплати праці, страхові внески не нараховувались.
Разом з тим позивачем в порушення вимог ч.1 ст.71 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, на надано жодних інших доказів протиправності дій відповідачів чи аргументів, які б спростовували правомірність дій відповідачів як субєктів владних повноважень.
Водночас суд не приймає до уваги посилання представника позивача на рішення Конституційного суду України №9-рп/2013, так як останнє стосується виключно поновлення строків звернення до суду щодо стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, а не перерахунку пенсії, та визнання дій щодо не проведення такого перерахунку чи видачі довідки для перерахунку неправомірними. При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» останнім зазначено, що суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Окрім того судом встановлено, що як вбачається з дослідженої в судовому засіданні в якості письмового доказу по справі пенсійної справи ОСОБА_3, на виконання рішень Івано-Франківського міського суду позивачу було проведено нарахування в сумі 57 617,33 грн., однак при розгляді даних справ жодних порушень, щодо порядку нарахування пенсії встановлено не було. Пенсія на даний час відповідно до розпорядження на перерахунок пенсій з 01.05.2016 року становить 3 245,72 грн.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що дії відповідачів вчинені на підставі, в межах повноважень, у спосіб та у повній відповідності до законодавства України.
За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст. 49, 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
в задоволенні позову відмовити.
Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 24.04.2017 року.