Справа № 813/3890/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ К/800/32060/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішення, картки відмови,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України, в якому з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2014 року № 209000006/2014/200062/2, картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.03.2014 року № 209140000/2014/00094 та відмову у визнанні заявленої митної вартості від 07.05.2014 року № 13-70-52/31-4040.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" було задоволено. Визнано протиправними та скасовано прийняті Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/200062/2 від 28.03.2014 року, картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2014/00094 від 28.03.2014 року та відмову у визнанні заявленої митної вартості № 13-70-52/31-4040 від 07.05.2014 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року апеляційну скаргу Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України було залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі Львівської митниці Державної фіскальної служби, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" подано заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просить залишити касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Львівської митниці Державної фіскальної служби задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.10.2013 року ТОВ ,,Компанія Віта" (покупець) та компанією FELISITACOMPANYS.A. (продавець) укладено контракт поставки № 1113, відповідно до п. 1 якого продавець продає, а покупець приймає і оплачує косметичну продукцію, асортимент, кількість, ціна, точна назва, одиниця виміру, якісні характеристики якої визначаються в додатках (інвойсах), які є невід'ємною частиною даного контракту, на умовах даного контракту.

27 березня 2014 року позивачем для митного контролю подано митну декларацію № 209140000/2014/009099 на вантаж - косметичні препарати не в аерозольній упаковці: креми для догляду за шкірою (код УКТЗЕД 33049900); креми, гелі, бальзами до і після гоління (код УКТЗЕД 33071000); креми для епіляції (код УКТЗЕД 33079000); гелі, креми для душу (код УКТЗЕД 34013000); бальзами-ополіскувачі для догляду за волоссям (код УКТЗЕД 33059000); засоби для манікюру та педікюру, лаки, засоби для догляду за нігтями (код УКТЗЕД 33043000); препарати для макіяжу губ (код УКТЗЕД 33041000); препарати для макіяжу очей (код УКТЗЕД 33042000); компактні пудри для макіяжу обличчя (код УКТЗЕД 33049100), в асортименті згідно електронного інвойсу № 04- 03/14 р., із заявленою митною вартістю 97756,74 доларів США та інші документи, передбачені частиною 1 статті 53 Митного кодексу України.

Згідно із статтею 58 Митного кодексу України, при поданні митної декларації декларантом позивача було застосовано метод визначення митої вартості за ціною договору .

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів Львівська митниця відповідно надала декларанту позивача вимогу від 27.03.2014 року про надання додаткових документів для визначення митної вартості:

1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями;

3) виписки з бухгалтерської документації;

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) митна декларації країни відправлення;

6) договір про транспортно-експедиційне перевезення, заявку на перевезення, акт виконаних робіт.

28 березня 2014 року декларантом позивача, на вимогу митного органу, надано:

1) прайс-лист станом на 17.03.2013 року, який містить в собі і каталог і прейскурант;

2) експортну ВМД країни відправлення;

3) виписки з бухгалтерської документації (видаткові накладні);

4) договір на транспортне перевезення. Висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, станом на 28.03.2014 року позивач не зміг представити з огляду на те, що для виготовлення експертного висновку Львівської торгово-промислової палати необхідно кілька робочих днів.

Львівською митницею 28.03.2014 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/200062/2 та винесла картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2014/00094 по ВМД № 209140000.2014.009099 від 27.03.2014 року.

Львівською митницею зазначено, що митна вартість імпортованих товарів за двома позиціями, а саме: косметичні препарати для догляду за шкірою: креми (не в аерозольній упаковці) (код УКТЗЕД 33049900) та косметичні препарати для догляду за волоссям: бальзами - ополіскувачі (не в аерозольній упаковці) (код УКТЗЕД 33059000) не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2, 3 статті 53 Митного кодеку України.

В рішенні зазначено, що додаткові документи подано не у повному обсязі, відсутні такі документи як: висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а також каталоги та специфікації. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 Митного кодеку України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД від 19.02.2014 року № 209140000/2014/004738 року та МД від 15.01.2014 року № 209140000/2014/000757.

28.03.2014 року декларантом позивача подано нову уточнену електронну митну декларацію № 209140000/2014/009291, згідно з пунктом 7 статті 55 Митного кодексу України, із зазначенням у ній вартості імпортованого товару по двох позиціях, а саме: креми (не в аерозольній упаковці) (код УКТЗЕД 33049900) та косметичні препарати для догляду за волоссям: бальзами - ополіскувачі (не в аерозольній упаковці) (код УКТЗЕД 33059000), у визначеному Львівською митницею розмірі. Товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Відповідно до вимог частини 8 статті 55 Митного кодексу України, позивач 29.04.2014 року подав Львівській митниці висновок Львівської торгово-промислової палати № 19-09/834 від 28.04.2014 року по вартості товару на кордоні України без сплати обов'язкових митних платежів та ПДВ, що поступає на територію України по контракту від 31.10.2013 року № 1113 та інвойсом від 25.03.2014 року № 04-03/14, а саме: глибоко регенеруюча, мгновенная гелевая маска bioHYALURON 4D7 мл та A200LMGBSU бальзам после бриття Q10+R 5b1 MENEXTREMESENSITIVE 200 мл станом на квітень 2014 року. При цьому також подав заяву з проханням скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості від 28.03.2014 року та надати рішення щодо визнання заявленої ним митної вартості товару.

Згідно вказаного висновку контрактні ціни обох категорій товарів, що не прийняті митницею, вищі за ціни зовнішнього ринку. Тобто, позивачем не занижено вартість товарів з метою уникнення від законного оподаткування.

13.05.2014 року позивач отримав видану Львівською митницею у відповідності до пункту 9 статті 55 Митного кодексу України відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів від 07.05.2014 року № 13-70-52/31-4040.

Відмова у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів від 07.05.2014 року № 13-70-52/31-4040 мотивована тим, що висновок ЛТТП від 28.04.2014 року № 19-09/834 не може вважатися об'єктивним дослідженням вартісних характеристик товару, оскільки під час аналізу зовнішнього ринку експертом у більшості випадків даються посилання на пропозиції, які не стосуються товарів торгової марки Еveline. Також митниця вказала, що при переміщенні товару на умовах FСА-Тоmaszow для достовірності розміру транспортних витрат крім Калькуляції транспортних витрат від 27.03.2014 року № 27 додатково був наданий договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 21.10.2013 року № 27-10/13. Однак, не була надана заявка, що визначає суму оплати за послуги транспортування і є невід'ємною частиною контракту згідно пункту 3.1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів не містять належних доказів зазначення позивачем не всіх складових числового значення митної вартості, неправильного здійснення розрахунку, внесення до декларації недостовірних або неточних відомостей.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів та подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із частиною 4 статті 53 Митного кодексу України, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною 6 статті 53 Митного кодексу України, встановлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно із частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 2, 3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2).

Згідно із статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства дають підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в оскарженому рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів не вказано, які саме документи не були подані декларантом згідно переліку, визначеного частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, що стало підставою для витребування додаткових документів; не вказано на розбіжності, наявні ознаки підробки або на відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як цього вимагає частина 3 статті 53 Митного кодексу України; не наведено будь-які пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, а також не вказано на докладну інформацію та джерела, які використовувались митним органом при її визначенні, як цього вимагає наказ Міністерства фінансів України ,,Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" від 24.05.2012 року № 598.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про те, що рішення митного органу не містять підтвердження того, що товариством було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішення, картки відмови - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз