Справа № 569/2865/17
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2865/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Львові про скасування постанови серії АР №552135 від 12 лютого 2017 року та визнання дій та рішення інспектора ВПОДДЗ батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Львові, в якому просить визнати протиправними дії та рішення інспектора ВПОДДЗ батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №552135 від 12 лютого 2017 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що дії та рішення посадової особи відповідача є протиправними, а винесена постанова незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки 12 лютого 2017 року приблизно о 11 год. 45 хв. керуючи власним транспортним засобом марки «Мitsubishi» моделі «OUTLANDER» номерний знак НОМЕР_1 він дійсно здійснив обгін транспортного засобу, який рухався попереду, з виїздом на смугу зустрічного руху, однак лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. «Вузька суцільна лінія» на місці здійснення маневру та інших заборонних знаків не було, він діяв у відповідності до Правил дорожнього руху. Разом з тим, відповідач не надавши належної оцінки його поясненням, не надавши можливості у повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема правом на правову допомогу, на надання доказів, ознайомлення з доказами, виніс оскаржувану постанову. При цьому будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху у постанові не вказано.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити. Вказав, що не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, 12 лютого 2017 року керуючи власним транспортним здійснив обгін транспортного засобу, який рухався попереду, з виїздом на смугу зустрічного руху, однак лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. «Вузька суцільна лінія» на місці здійснення маневру не було, він діяв у відповідності до Правил дорожнього руху

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заперечення проти адміністративного позову, в яких просив розглянути справу без його участі. В поданих запереченнях просив відмовити в задоволенні позову, оскільки 12 лютого 2017 року приблизно о 11 год. 45 хв. позивач, знаходячись на автодорозі Київ-Чоп 491 км+700 м, тобто на дорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши вузьку суцільну смугу, чим порушив п.11.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. В даній ситуації, інспектор патрульної поліції, керуючись власним переконанням, будучи особою, котра помітила вчинення вказаного правопорушення правомірно дійшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив порушення правил дорожнього руху, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Постанова винесена відповідно до ст.ст. 222, 283, 284 КУпАП є законною, обґрунтованою та справедливою.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 12 лютого 2017 року інспектором ВПОДДЗ батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №552135 відносно ОСОБА_1

Як зазначено у оскаржуваній постанові 12 лютого 2017 року о 11 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп М06 491 км+700 м ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Мitsubishі OUTLANDER», державний номер НОМЕР_1, перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» з виїздом на смугу призначену для зустрічного руху, чим порушив п.11.3 ПДР.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до положень п.11.3 Правил дорожнього руху на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

В судовому засіданні позивач ствердив, що порушення зазначене в оскаржуваній постанові не вчиняв, на дорозі із двостороннім рухом при відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки та відповідних дорожніх знаків він здійснив виїзд на смугу зустрічного руху для обгону транспортного засобу, який рухався попереду його транспортного засобу із невеликою швидкістю руху, при цьому водії зустрічного напрямку були відсутні, тобто діяв у відповідності до Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП не визнавав, про що повідомив інспектора поліції.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій інспектора патрульної поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, інспектор патрульної поліції не взяв до уваги усні пояснення позивача, відповідач доказів на підтвердження правомірності дій інспектора патрульної поліції щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що дії інспектора патрульної поліції є протиправними, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Львові про скасування постанови серії АР №552135 від 12 лютого 2017 року та визнання дій та рішення інспектора ВПОДДЗ батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 протиправними - задовольнити.

Визнати дії інспектора ВПОДДЗ батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №552135 від 12 лютого 2017 року, винесену інспектором ВПОДДЗ батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2017 року.

Суддя О.О. Першко