Справа № 804/58/17
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 р. Справа № 804/58/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдніпромедконсалтінг» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови, -
04.01.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдніпромедконсалтінг» (далі ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг») з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить суд, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 23.01.2017 року:
1) визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо проведення з 06.12.2016р. по 09.12.2016р. перевірки ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» на предмет додержання вимог законодавства про працю щодо повноти та своєчасності виплати заробітної плати за 2016 рік;
2) визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» від 27.12.2016 року № 597/4.1-9/475 у розмірі 288000,00 грн. на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України за фактом допуску шістьох працівників до роботи без оформлення трудового договору.
В обґрунтування свого позову, з урахуванням його уточненої редакції, ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» зазначило, що вважає протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки додержання ним вимог законодавства про працю щодо повноти та своєчасності виплати заробітної плати за 2016 рік, як і вважає протиправною постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 288000,00 грн. за встановлені в ході такої перевірки порушення. Так, відповідач не мав законних підстав для проведення такої перевірки, бо згідно із чинним законодавством у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень, до яких належить і позивач, за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України та за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Винесена за результатами такої перевірки постанова є незаконною і необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, бо висновки перевірки не відповідають дійсності та є протиправними. Під час перевірки не було встановлено факту прийняття ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, не було встановлено факту укладення з ними трудового договору, розяснення їм прав та обовязків про умови праці тощо. Адже ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» уклало із цими особами цивільно-правові угоди, за якими вони і надавали свої послуги, та такі договори не є трудовими. При цьому виконавці цих договорів мають свої основні місця праці у медичних закладах, а послуги у товаристві надають у вільний від роботи час. Водночас визнати цивільно-правові угоди трудовими можна лише у судовому порядку.
Під час судового засідання представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх повністю задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення цього адміністративного позову та зазначив, що отримання дозволу від Кабінету Міністрів України на проведення перевірки не стосується органів Держпраці, а лише податкових органів, тобто Державної фіскальної служби та її органів. Натомість проведення позапланової перевірки за зверненням фізичних і юридичних осіб про порушення вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування здійснюється за наявності згоди Державної служби України з питань праці на її проведення. Що стосується постанови про накладення на позивача штрафу від 27.12.2016 року № 597/4.1-9/475, то на думку відповідача така була винесена правомірно та підстави для її скасування відсутні. Відтак, в ході перевірки було встановлено, що 04.01.2016 року між замовником ОСОБА_3 та виконавцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 були укладені цивільно-правові договори про надання медичних послуг, про виконання яких щомісячно складались акти приймання виконаних робіт та на їх підставі цим виконавцям виплачувалась грошова винагорода. Однак, на думку відповідача, специфіка роботи, організаційно-штатна структура підприємства свідчить про те, що вищезазначених фахівців було допущено до роботи на посадах лікарів без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. Тим самим товариством були порушені вимоги ст. 24 КЗпП України, а абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачена відповідальність юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, за фактичний допуск працівника до роботи, зокрема без оформлення трудового договору, у вигляді штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєне порушення. Тому прийнята постанова про накладення на позивача штрафу у розмірі 288000,00 грн. є правомірною.
Заслухавши думки осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цього адміністративного позову з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі - Положення № 96) - Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Основними завданнями Держпраці є: реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, повязаної з обєктами підвищеної небезпеки (п. 3 Положення № 96).
Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює контроль за своєчасністю та обєктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням і веденням обліку, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків; проводить розслідування та веде облік аварій і нещасних випадків, які підлягають спеціальному розслідуванню, аналізує їх причини, готує пропозиції щодо запобігання таким аваріям і випадкам (п. 4 Положення № 96).
Відповідно до п. 3 Порядку № 390, інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Позапланова перевірка Держпраці проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Позапланові перевірки за зверненням фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування здійснюється за наявності згоди Державної службу України з питань праці на їх проведення.
Під час проведення позапланової перевірки повинні зясовуватись лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення перевірки і зазначені у дорученні відповідного органу та направленні на проведення перевірки.
Тож суд вважає недоцільними посилання позивача на п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VІII, а саме щодо заборони проведення у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами. Адже це обмеження стосується іншого виду перевірок, порядку їх призначення та проведення.
З урахуванням вище наведеного суд вважає, що позапланова перевірка ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» була проведена з дотриманням норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та у відповідності до вимог Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, а доводи відповідача з цього приводу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Тому, позовна вимога про визнання протиправними дії Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо проведення з 06.12.2016р. по 09.12.2016р. перевірки ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» на предмет додержання вимог законодавства про працю щодо повноти та своєчасності виплати заробітної плати за 2016 рік є такою, що задоволенню не підлягає.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» від 27.12.2016 року № 597/4.1-9/475 у розмірі 288000,00 грн. на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України за фактом допуску шістьох працівників до роботи без оформлення трудового договору, суд зазначає таке.
За результатами перевірки додержання позивачем законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування відповідачем було складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 09.12.2016 року № 597/4.1-9.
Відповідно до цього акту перевіряючими було встановлено порушення ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» вимог частин 1, 3 ст. 24, ст. 31, ст. 15, ст. 96, ст. 95 КЗпП України, ч. 3 ст. 6, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ч. 11 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а саме: фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору, не подання колективного договору на реєстрацію, встановлення посадових окладів без врахування кваліфікації та складності виконуваної роботи, не проведення індексації заробітної плати за 2016 рік.
На підставі цього акту було винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу від 27.12.2016 року №597/4.1-9/475, а саме на ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» накладено штраф у розмірі 288000,00 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за фактом допуску шістьох працівників до роботи без оформлення трудового договору.
Так, в акті перевірки та у вищевказаній постанові зазначено, що ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» уклало договори про надання послуг, що мають ознаки трудових договорів з ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, та допустило їх до роботи на посадах лікарів без фактичного укладення з ними трудових договорів. Цей висновок було зроблено з огляду на те, що предмет цих договорів вказує на процес трудової діяльності, а не на конкретний результат послуги, оскільки співпадає з посадовими обов'язками штатних працівників, послуги мають системний характер, оскільки надаються такі понад 1 місяць, їх оплата здійснюється відповідно до документів, розроблених у відношенні штатних працівників.
Тобто основний акцент при визначенні виявлених порушень в оскаржуваній постанові відповідачем зроблено на тому, що предмети цивільно-правових договорів свідчать саме про трудову діяльність вище позначених осіб, системний характер наданих ними медичних послуг, підстави оплати цих послуг.
Водночас суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що предметом договорів про надання послуг є надання профільних (медичних) консультацій клієнтам ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг», тоді як відповідні посадові обов'язки штатних медичних працівників передбачають застосування сучасних методів профілактики, діагностики і лікування, визначення доцільності застосування конкретних методів лікування, ведення обліку його результатів, надання швидкої та невідкладної медичної допомоги, проведення консультацій за направленням лікарів інших спеціальностей тощо. Тобто предмет договорів та посадові обовязки штатних працівників не співпадають.
Крім того, системність надання послуг спростовується актами приймання виконаних робіт до таких договорів, згідно з якими консультації надаються нерегулярно, а саме 1 - 4 дні на місяць, про що зазначено в оскаржуваній постанові. При цьому, як вказав позивач, оплата послуг здійснюється тільки за надані послуги, зазначені у відповідних актах приймання виконаних робіт, що не збігається з умовами оплати праці штатних працівників ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг». Копії відповідних договорів та актів приймання виконаних робіт містяться в матеріалах справи та були досліджені судом під час судового засідання. З урахуванням цього, суд прийшов до висновку, що твердження відповідача з приводу розглянутих питань не знайшли свого підтвердження та висновки перевірки не відповідають дійсності.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. А у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 327 Цивільного кодексу України).
Так, під час перевірки не було встановлено факту прийняття ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, не було встановлено факту розяснення їм прав і обовязків, інформування під розписку про умови праці тощо. Це підтверджується і актом перевірки, та було встановлено в ході судового засідання.
Разом із тим, перевіряючі під час перевірки не звернули увагу на те, що цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (надання послуги), предметом якого є надання певного результату праці, але з цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. Адже за договором надання послуг, укладеним між власником і громадянином, останній зобовязується за винагороду надавати індивідуально визначені послуги. Крім того, перевіряючими залишено поза увагою той факт, що основною ознакою, яка відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, бо метою цивільно-правового договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець послуг, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, що підтверджується й умовами відповідних договорів. У трудовій книжці не робиться запис про виконання робіт за цивільно-правовими договорами.
Так, згідно з п. 8.2 договорів про надання послуг, на виконавця не розповсюджуються правила внутрішнього трудового розпорядку замовника. Виконавець самостійно організовує виконання договору у відповідності до його умов та вимог цивільного законодавства. Зазначені умови притаманні саме цивільно-правовому договору.
Відповідно до п. 2.3 договорів, винагорода за надані послуги виплачується не пізніше 10 банківських днів після підписання акта приймання виконаних робіт.
При цьому за договором про надання послуг (підрядним договором) оплачується не процес праці, а її результати, що визначаються після надання послуг (закінчення роботи) і оформляються актами здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт), на підставі яких провадиться їх оплата.
Крім того, як пояснив позивач, товариство не ознайомлювало ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з умовами праці під розписку; в цивільно-правових угодах з цими особами не зазначено, що виконавці мають додержуватись виробничої дисципліни, техніки безпеки, протипожежної безпеки; відсутні умови про їх зобовязання виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, з якими їх не було ознайомлено під розписку перед початком роботи, а також не ознайомлено і з колективним договором; оплата їх послуг здійснювалась за договором, а не на підставі наказу про помісячну сплату заробітної плати, вони відсутні в табелі обліку робочого часу, не проходили інструктаж з питань охорони праці, відсутні в книзі реєстрації виходу працівників на роботу, ведення табеля обліку використання робочого часу, не притягались до дисциплінарної відповідальності на ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг». Також свої послуги консультування пацієнтів ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» здійснювали у вільний час від основної роботи у медичних закладах. Це підтверджується копіями довідок з основного місця роботи, які містяться в матеріалах справи.
Тому під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження твердження представника позивача про те, що між ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» та ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 існують суто цивільно-правові, а не трудові відносини.
Управління Держпраці має здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, котрі використовують найману працю (ч. 1 ст. 259 КЗпП України). Натомість ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг» перебуває у цивільних правовідносинах із ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на підставі цивільно-правових договорів про надання ними медичних послуг. Тобто відповідачем були невірно кваліфіковані правовідносини для проведення їх перевірки, відповідно до повноважень управління Держпраці, регламентованих у Положенні про Державну службу України з питань праці, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96.
Тому відповідачем протиправно накладено штраф передбачений ч. 2 ст. 265 КЗпП України, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі - Порядок № 509).
Так, відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Тобто, встановлений, на думку відповідача, в ході перевірки факт виконання ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 роботи без укладення трудового договору з ТОВ «Укрдніпромедконсалтінг», є підставою для накладення відповідного штрафу у розмірі, визначеному абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Однак, як було встановлено судом, виявлені в ході перевірки порушення не відповідають дійсності, бо вказані особи надавали свої послуги за цивільно-правовими договорами, які не є трудовими. Тому і застосування до товариства штрафу за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору є неправомірним, як і оскаржувана постанова від 27.12.2016 року № 597/4.1-9/475, якою цей штраф був накладений.
Згідно з ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного адміністративного позову, а саме: в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 27 грудня 2016 року № 597/4.1-9/475 позов підлягає задоволенню, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд вважає за необхідне відповідно до ст. ст. 87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдніпромедконсалтінг» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 4320,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 27 грудня 2016 року № 597/4.1-9/475.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдніпромедконсалтінг» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 4320,00 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2017 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 18 квітня 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1