Справа № 214/226/17 (2-а/214/91/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2017 року справа № 214/226/17 (2-а/214/91/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 08 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та рішень субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 12.01.2017 року та просив поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду та визнати дії відповідача неправомірними щодо припинення з 01.04.2015 року виплати йому пенсії в раніше визначеному розмірі відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобовязати відповідача поновити виплату призначеної йому пенсії та виплатити недоплачену суму пенсії з 01.06.2015 року по теперішній час.

В позові посилався на те, що з 26.08.2011 року він є пенсіонером і перебуває на обліку у відповідача, одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№2262-ХІІ від 09.04.1992 року) в розмірі 62% відповідних сум грошового забезпечення. Звільнений зі служби в податковій міліції з 25.08.2011 року.

При цьому, 22.09.2011 року позивач прийнятий на посаду заступника начальника відділення ОДПІ в Апостолівському районі Дніпропетровської області. На даний час продовжує працювати на посаді заступника начальника Криворізького відділення ОДПІ.

З 01 квітня 2015 року, йому, як працюючому пенсіонеру, зупинено виплату пенсії. Послався на те, що строк для звернення до суду ним був пропущений у звязку з тим, що він був впевнений у тому, що припинення виплати пенсії є неприпустимою антикорупційною помилкою, яку буде виправлено найближчим часом. Натомість, по теперішній час виплата пенсії не поновлена.

18.11.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про розяснення підстав припинення виплати пенсії і поновлення виплати пенсії за період з 01.04.2015 року. Однак, в задоволенні заяви щодо поновлення пенсії було відмовлено.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 08 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо припинення з 01 квітня 2015 року виплати ОСОБА_1 пенсії в раніше призначеному розмірі, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» протиправними.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області відновити виплату ОСОБА_1 пенсії в раніше визначеному розмірі, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з01.06.2015 року.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував з посиланням на Рішення Конституційного Суду України № 7-рп2016 від 20.12.2016 року, яким визнані неконституційними положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, а саме перше речення частини 1 ст. 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що 01.04.2015 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до якої тимчасово у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Позивач працює на посаді заступника начальника Криворізького відділення ОДПІ, у звязку з чим, враховуючи зміни, внесені Законом № 213-VІІІ від 02.03.2015 року не мав права на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також, зазначає, що з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.11.2015 №911-VІІ», яким внесено зміни до частини 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до якої тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються.

Зазначає, що, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп2016 від 20.12.2016 року, виплата пенсії позивачу в період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року виплачена в повному обсязі, що підтверджується розрахунком.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, з 26.08.2011 року позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.14). Позивачу була призначена пенсія відповідно до "Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". З 22.08.2011 року по теперішній час позивач працює на посаді заступника начальника відділення Орджонікідзевської ОДПІ у Апостолівському районі Дніпропетровської області.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп2016, норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.11.2015 №911-VІІ».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що 01.04.2015 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до якої тимчасово у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в період дії зазначеного закону (№ 213-VІІІ) позивач працював на посаді заступника начальника Криворізького відділення ОДПІ, а норми Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ не були скасовані та не були визнані неконституційними, тому позивач в силу дії норм Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ не мав права (працюючи на зазначеній посаді) на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.11.2015 № 911-VІІІ», яким внесено зміни до частини 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до якої тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утриманняне виплачуються.

З цього приводу, слід також зазначити, що в період дії зазначеного закону (№ 911-VІІІ) позивач працював на посаді заступника начальника Криворізького відділення ОДПІ, а норми Закону України від 24.11.2015 № 911-VІІІ не були скасовані та не були визнані неконституційними, тому позивач в силу дії норм Закону України від 24.11.2015 № 911-VІІІ не мав права (працюючи на зазначеній посаді) на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, відповідач (у період з 01.04.2015 року до 20.12.2016 року) правомірно тимчасово обмежив виплату пенсії позивачу (як працюючому на відповідних посадах пенсіонеру).

Рішення Конституційного Суду України № 7-рп2016 від 20.12.2016 року, визнані неконституційними положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, а саме перше речення частини 1 ст. 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп2016 від 20.12.2016 року, відповідач здійснив виплату пенсії позивачу в період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року в повному обсязі, що підтверджується розрахунком (а.с. 63).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що тимчасові обмеження щодо виплати пенсії не стосувалися інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", натомість, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували що тимчасові обмеження не стосуються позивача та позивач є або інвалідом I та II групи, інвалідом війни III групи та учасником бойових дій, особою, на яку поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Отже, Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року N 7-рп/2016 визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-XII зі змінами, а саме зокрема:

- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, саме з 20 грудня 2016 року не можуть бути застосовані ті положення закону, які визнано неконституційними.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, що покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції. В задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 08 лютого 2017 року - скасувати. В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник