Справа № 292/284/17
Суддя: Гуц О. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Червоноармійський районний суд Житомирської області
Справа № 292/284/17
Номер провадження 2-а/292/10/17
ПОСТАНОВА

26 квітня 2017 року смт.Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1

секретар судового засідання Саламатова О.М.

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій.

У судовому засіданні брав участь позивач ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій.

У 2012 році відповідачем йому було нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 675 грн., у 2013 році - 745 грн., у 2014 році - 795 грн., у 2015 році - 875 грн., у 2016 році - 920 грн. При виплаті допомоги відповідач керувався постановами КМУ № 1381 від 28.12.2011 року, № 149 від 13.03.2013 року, № 102 від 16.04.2014 року, № 147 від 31.03.2015 року, № 141 від 02.03.2016 року.

Вид щорічної разової грошової допомоги та її розмір було встановлено ЗУ "Про внесення змін до ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 року № 367-XIV.

У відповіді на його звернення про нарахування та виплату йому невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012 рік у сумі 3515 грн., за 2013 рік у сумі 3725 грн., за 2014 рік у сумі 3950 грн., за 2015 рік у сумі 3870 грн. та за 2016 рік у сумі 4730 грн., загальна сума якої становить 19790 грн., Департамент соціальної політики відмовив йому у її доплаті, посилаючись на ст. 117 Конституції України, положення п. 26 ЗУ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року № 79-VІІІ, положення Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і "Про жертви нацистських переслідувань", які встановлюють розміри щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій та інвалідам війни, що є невірним.

Враховуючи вищевикладене просить суд, визнати бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністраці щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, встановленому ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки, протиправною та зобов"язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому 19790 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки, відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2012, 2013, 2014,2015, 2016 роки" на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте надав суду письмове заперечення, в якому просив позов в частині перерахунку та виплати щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій позивачу за 2012-2015 роки залишити без розгляду, оскільки ним було пропущено 6-ти місячний строк звернення до суду, а відносно позовних вимог щодо здійснення перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік, то просив в їх задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ №583092, виданого 20.11.1999 року Головним Управлінням кадрів МО України та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

02.02.2017 року та 15.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявами про нарахування та виплату йому невиплаченої частини одноразових грошових допомог до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2012 рік у сумі - 3515 грн., за 2013 рік у сумі 3725 грн., за 2014 рік у сумі 3950 грн., за 2015 рік у сумі 3870 грн. та за 2016 рік у сумі 4730 грн., згідно ст.ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

В свою чергу, відповідач своїми листами № Г-247 від 06.02.2017 року та № Г-347 від 21.02.2017 року, повідомив позивача про те, що в 2012 - 2016 роках йому були виплачені щорічні одноразові грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 675 грн., 745 грн., 795 грн., 875 грн., 920 грн. відповідно, згідно постанов Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роках разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"» . Рішення Контитуційного Суду України від 22.05.2008 року по справі № 10-рп/2008 та постанова судової палати в адміністративних справах Верховного суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 року, на які посилається ОСОБА_2, стосуються виплат разової грошової допомоги до 01.01.2015 року, після 01.01.2015 року питання виплати впорядковані правовими нормами, що містяться в пункті 26 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України. Тому підстав для проведення перерахунку розміру виплачених допомог відсутні.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З ст. 100 КАС України вбачається, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем щодо перерахунку, нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки слід залишити без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду в частині вказаних позовних вимог. Клопотання про поновлення пропущеного строку та вмотивованого обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем надано до суду не було.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку, нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня за 2016 рік, суд вважає в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до частини п'ятої ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

В силу вимог п. 1 частини першої № 141 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень, тобто у розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», яка була перерахована і виплачена позивачу.

З довідки Житомирської обласної державної адміністрації № 166/20 від 21.04.2017 року вбачається, що позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік в розмірі 920, 00 грн.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, суд вважає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920, 00 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Так як позивач звільнений від сплати судових витрат, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України у відповідності до положень частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 19, 46, 95, 113 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст.ст. 2, 6-11, 41, 71, 79, 86, 94, 155, 158-163, 185,186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік, відмовити.

Позовні вимоги, пред'явлені ОСОБА_2 щодо перерахунку, нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки, залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

Суддя О.В.Гуц