Справа № 810/3301/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3301/16 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до до окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 13.09.2016 р. про відмову в перетині державного кордону України.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13.09.2016 р. під час спроби перетину державного кордону України громадянкою ОАЕ ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, спрацювала оперативна база даних про наявність доручення СБУ про заборону на в'їзд в Україну особі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянці Російської Федерації, місцем народження Йошкар-Оли РМЕ.

Старшим зміни прикордонних нарядів капітаном Кедело А.О. було здійснено уточнення наявної інформації у відповідності до розпорядження Адміністрації ДПС від 07.10.2013 р. № Т/254-6784 «Про порядок дій службових осіб органів охорони державного кордону під час виконання судових рішень та доручень правоохоронних органів».

Посадовою особою відповідача встановлено, що місце народження ОСОБА_2 Йошкар-Ола РФ, паспорт виданий 16.06.2016 р Дубаї ОАЕ, та що заборона на в'їзд в Україну стосується саме ОСОБА_2, громадянки ОАЕ з місцем проживання ОАЕ, яка мала намір перетнути державний кордон України.

У зв'язку з цим відповідачем було прийнято рішення від 13.09.2016 р. про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства ОСОБА_2.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в перетині державного кордону України громадянці ОАЕ ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дані особи, якої стосується заборона СБУ на в'їзд в Україну, не відповідають даним позивача.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законами України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI), «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 р. № 1710-VI (далі - Закон № 1710-VI), Порядком надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, який затверджено постановою КМУ від 17.04.2013 р. № 280 (далі - Порядок № 280).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватись Конституції України та законів України, інших нормативно правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства.

У ч. 1 ст. 9 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 Закону № 3773-VI в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

Рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 1, 2, п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 2 Закону № 1710-VI Прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Прикордонний контроль здійснюється щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Частиною 1 статті 7 Закону № 1710-VI передбачено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону № 1710-VI уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну за умови відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в'їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1710-VI прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в'їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в'їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон.

У п. 3, 5 Порядку № 280 закріплено, що доручення Держприкордонслужбі надаються уповноваженими державними органами відповідно до їх компетенції та за наявності підстав, визначених законом.

Уповноважені державні органи можуть надавати доручення, зокрема щодо заборони в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства протягом строку, встановленого уповноваженим державним органом.

Пунктом 14 Порядку № 280 визначено, що орган Держприкордонслужби не приймає доручення до виконання у разі, коли: воно не стосується питань, зазначених у пункті 5 цього Порядку; його виконання призведе до порушення вимог законодавства та прав людини; до доручення про заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства не додано копії відповідної постанови, винесеної посадовою особою уповноваженого державного органу; до доручення про заборону виїзду з України не додано копії рішення слідчого судді, суду; до доручення про розшук у пунктах пропуску осіб, оголошених у розшук відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, не додано копії ухвали суду чи постанови слідчого або прокурора; відомості про особу не зазначені у повному обсязі; не зазначено спосіб інформування уповноваженого державного органу чи його посадової особи про хід виконання доручення; доручення надійшло за підписом посадової особи, не зазначеної у пунктах 6 і 7 цього Порядку, або без погодження з МЗС відповідно до пункту 10 цього Порядку.

Забороняється відмовляти у виконанні доручень з підстав, не передбачених цим пунктом.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що наявність заборони в'їзду особі в Україну, яка встановлена постановою Служби безпеки України, та відповідного доручення Держприкордонслужбі є безумовною підставою для відмови такій особі в перетині державного кордону України.

Усуваючи неповноту встановлення судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів встановила, що 13.03.2013 р. старшим о/у в ОВС управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної державності СБУ в інтересах забезпечення безпеки України було прийнято постанову № 5/2/1-4915 про заборону в'їзду на територію України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженці м. Йошкар-Ола РМЄ, громадянці РФ терміном на п'ять років /Т.1 а.с. 147/.

13.03.2013 р. СБУ було надіслано Держприкордонслужбі доручення № 5/2/1-4916 про доповнення контрольного списку осіб, яким СБУ заборонено в'їзд в Україну, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Йошкар-Ола РМЄ, на підставі постанови СБУ від 13.03.2013 р. № 5/2/1-4915 /Т.1 а.с.80/.

Відповідна інформація була внесена до бази даних Держприкордонслужби.

13.09.2016 р. відповідачем було прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженкою м. Йошкар-Ола, громадянкою ОАЕ у зв'язку з наявність щодо неї рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну.

На момент прийняття зазначеного рішення постанова СБУ від 13.03.2013 р. № 5/2/1-4916 була чинною та позивачем не оскаржувалася.

При цьому, в судовому засіданні представник позивача визнала, що особа, відносно якої її винесено, та позивач є однією й тією ж самою особою (технічний запис судового засідання на 16 хв. 37-38 сек.).

Крім того, з листа Посольства ОАЕ від 24.04.2017 р. № CS/02-2017 вбачається, що позивач громадянкою ОАЕ не за народженням, а набула громадянство зазначеної країни лише 09.12.2012 р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо пропуску позивача через державний кордон України у ОККП «Київ» були наявні безумовні правові підстави для відмови ОСОБА_2 у перетині державного кордону України.

Отже, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України, зокрема ст. 13 Закону № 3773-VI, ст.ст. 8, 9 Закону № 1710-VI та Порядку № 280, і жодні з правових підстав для невиконання доручення СБУ, виключний перелік яких наведено в п. 14 Порядку № 280, були відсутні.

Доводи позивача та її представника про те, що 13.09.2016 р. при перетині державного кордону України родина позивача пройшла перевірку та була допущена на територію України, а позивач ні, колегія суддів вважає необґрунтованими і до уваги не приймає.

Посилання позивача та її представника на те, що після затримання працівниками ОКПП «Київ» їй спочатку було вручено рішення з помилковим номером паспорту, а тільки потім правильне, не спростовують встановлених вище обставин щодо наявності чинної заборони в'їзду позивачу на територію України.

Проаналізувавши ці та всі інші доводи позивача та її представника, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правомірності оскаржуваного рішення, прийнятого ОКПП «Київ».

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, апеляційна скарга окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України підлягає задоволенню, постанова Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2017 року - скасування, адміністративний позов - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 26 квітня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.