Справа № 803/1899/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Справа № 876/2235/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі за позовом Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

27.12.2016 року позивач - Державний заклад «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» звернувся до суду з позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 14.12.2016 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач є платником та зобов'язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, незалежно від фінансового стану. Таким чином, за несвоєчасну сплату єдиного внеску відповідач правомірно прийняв оскаржуване рішення № від 14.12.2016 року, яким до Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» застосував штрафні санкції в розмірі 7,61 грн. за період з 21.03.2014р. до 25.03.2014р. та в розмірі 14825,51 грн. за період з 21.01.2014р. до 27.05.2016р., а також нарахував пеню в розмірі 388,87 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, Державний заклад «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що причиною несвоєчасної сплати єдиного внеску є несвоєчасність надходження коштів, виділених з місцевого бюджету на рахунок ДЗ «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця». Згідно рішення Ковельської міської ради від 23.04.2015 року № 70/2 «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.01.2015 року № 65/48 «Про міський бюджет на 2015 рік», довідки про зміни до річного розпису бюджету на 2015 рік, довідки про зміни до помісячного розпису асигнувань ( за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2015 рік, бюджетні кошти надходили: 11.02.2015 року - були використані на виплату заробітної плати за січень місяць 2015 року та сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування 12.02.2015 року; 24.04.2015 року - того ж дня були використані на виплату заробітної плати працівникам за березень місяць 2016 року та сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Апелянт звертає увагу, що постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 липня 2015 року у справі № 159/3465/15-а було скасовано постанову першого заступника начальника Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області Карасюка І.Г. серії АА № 127685 від 18.06.2015 року про притягнення до адмінвідповідальності головного бухгалтера ДЗ «Вузлова лікарня станції Ковель» за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за березень 2015 року та встановлено ту обставину, що «причиною несвоєчасної сплати єдиного внеску була відсутність бюджетного фінансування зі сторони місцевих органів влади».

Також апелянт зазначає, що кошторис на 2016 рік Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» 13366010 був затверджений 11.02.2015 року. Бюджетні кошти надходили: 12.02.2016р. - були спрямовані на заробітну плату, з якої сплачено внесок на загальнообов' язкове державне соціальне страхування 15.02.2016 року (13.04 та 14.04 вихідні дні); 27.05.2016р. - того ж дня спрямовані на заробітну плату, з якої сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Посилається на те, що згідно з абзацом другим ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нараховано єдиний внесок (у тому числі на авансові платежі), одночасно з видачею таких сум. Законом не передбачено обов'язок платника сплатити єдиний внесок у той час, коли заробітна плата не виплачується.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Державний заклад «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» зареєстрований як юридична особа 23.12.1993р. та включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 23.12.1993р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А00 №521677 від 24.03.2008р. і довідкою Управління статистики у Ковельському районі АБ №443188 від 07.09.2012р.

Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ (далі - Закон України № 2464-VІ).

14 грудня 2016 року відповідачем прийнято рішення № про застосування до Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого до позивача застосовано штраф в розмірі 7,61 грн. за період з 21.03.2014р. до 25.03.2014р. та в розмірі 14825,51 грн. за період з 21.01.2014р. до 27.05.2016р., а також нарахував пеню в розмірі 388,87 грн.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України передбачено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон України № 2464-VІ).

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч.1 ст.2 Закону України № 2464-VІ).

В силу п.1 ч.1 ст.4 Закону України № 2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.1 Закону України № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.6 Закону України № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Приписами ч.5 ст.9 Закону України № 2464-VІ встановлено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Частиною 8 ст.9 Закону України № 2464-VІ встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У відповідності до ч.12 ст.9 Закону України № 2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Також, підпунктом 4 пункту 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно підпункту 6 пункту 3 розділу IV вказаної Інструкції нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

В силу п.2 ч.11 ст.25 Закону України № 2464-VІ, в редакції чинній на час застосування штрафних санкцій, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Крім того, згідно ч.10 цієї ж статті, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликангня апеллянта на те, що причиною несвоєчасної сплати ЄСВ стало несвоєчасне надходження коштів, виділених з місцевого бюджету на його рахунок, оскільки такі обставини не звільняють платника від відповідальності, передбаченої статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а за приписами ч.12 ст.9 вказаного Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не оспорює сам факт несвоєчасного перерахування єдиного внескуа розмір штрафних санкцій і пені.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області при винесенні рішення про застосуваннядо позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 14.12.2016 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі №803/1899/16 за позовом Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовленор та підписано 25.04.2017 року.