Справа № 524/7693/16-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/7693/16-а
Провадження 2-а/524/41/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

21.04.2017 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із дійсним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 29.03.2016р. він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації із заявою, в якій просив визначити розмір його заробітної плати за період роботи в зоні відчуження та видати довідку встановленого зразка, що було необхідним для подальшого визначення розміру його пенсії. В порушення ст.20 ЗУ «Про звернення громадян» жодної відповіді та повідомлення на свою заяву він не отримав, тому 09.06.2016р. він повторно звернувся із заявою в якій просив надати відповідь про стан розгляду його звернення від 29.03.2016р., але відповіді на свою заяву він не отримав. В телефонному режимі він довідався від працівників УПСЗН Кременчуцької райдержадміністрації про те, що його документи були направлені до Полтавської обласної адміністрації Департаменту праці та соцзахисту населення для проведення комісії та прийняття рішення щодо розміру заробітної плати. 07.09.2016р. Департамент праці та соцзахисту населення надав відповідь на його заяву, з якої слідувало, що станом на 06.09.2016р. на адресу Департаменту праці та соцзахисту населення його документи для розгляду на Комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990р.р. не надходили. В результаті неправомірної бездіяльності відповідача у нього погіршився стан здоровя. З 16.09.2016р. він знаходився на амбулаторному лікуванні, вартість якого становила 2247,80 грн.. Також, в результаті неправомірної бездіяльності відповідача погіршився його психологічний стан та порушились всі нормальні життєві звязки. Моральну шкоду він оцінює в 20000 грн..

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд, визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації протиправною та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації здійснити розрахунок його заробітної плати в зоні відчуження і направити подані ним документи на розгляд Комісії з визначення даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження та ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2747,80 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн..

В судовому засіданні позивач та його представник, ОСОБА_2, позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. ОСОБА_2 зазначила, що ігноруючи заяви ОСОБА_1 відповідач допустив бездіяльність. Запис в журналі вихідної кореспонденції не підтверджує те, що Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації направляло відповідь ОСОБА_1 на його заяви та вказані відповіді були ним отримані.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що з боку УПСЗН Кременчуцької райдержадміністрації бездіяльності не було, оскільки письмова відповідь на заяву від 29.03.2016р. ОСОБА_1 була направлена поштою 28.04.2016, що підтверджується журналом вихідної кореспонденції за 2016 рік. Також, ОСОБА_1 усно повідомляли про наслідки розгляду його заяви і причини відмови у видачі довідки, коли він зявився до УПСЗН Кременчуцької райдержадміністрації.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 29.03.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації із заявою в якій просив визначити розмір його заробітної плати, та видати довідку встановленого зразка про розмір заробітної плати за період роботи в зоні відчуження, необхідну для визначення розміру пенсії із врахуванням заробітної плати за період роботи в зоні відчуження: з 01.06.1986 по 29.07.1986.

Згідно ст.3 ЗУ «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

В ст.15, 20 ЗУ «Про звернення громадян» вказано, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

21.04.2017р. в судовому засіданні представником відповідача для огляду суду був наданий журнал вихідної кореспонденції за 2016 рік, на 174 аркуші якого міститься запис від 28.04.2016р. про відправлення ОСОБА_1 листа щодо надання документів на Комісію.

Тобто, відповідачем було надано відповідь ОСОБА_1 у строки та в порядку, визначені в ЗУ «Про звернення громадян».

За таких обставин, суд не вбачає бездіяльності УПСЗН Кременчуцької райдержадміністрації та вважає, що вимога ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність УПСЗН Кременчуцької райдержадміністрації задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про зобов'язання УПСЗН Кременчуцької райдержадміністрації здійснити розрахунок його заробітної плати в зоні відчуження і направити подані ним документи на розгляд Комісії з визначення даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження та ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Завдання правосуддя полягає не в забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання ним вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Тобто, вимога ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити відповідні дії є формою втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Крім того, суд відзначає, що згідно п.8 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 р. № 886 Регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

У рішенні Апеляційного суду Полтавської області у справі №536/473/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АвтоКрАЗ» про зобов'язання видати довідку, судом було встановлено, що ВАТ «Кременчуцький автомобільний завод» є правонаступником підприємства «Кременчуцький ордена Леніна автомобільний завод імені 50 річчя Радянської України» (у якому працював позивач на час його роботи в зоні відчуження).

Згідно довідки ПАТ «АвтоКрАЗ» від 15.02.2017р. за №36/25-84 ПАТ «АвтоКрАЗ» є правонаступником ВАТ «Кременчуцький автомобільний завод».

За таких обставин, суд вважає не обґрунтованими вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити розрахунок його заробітної плати за роботу в зоні відчуження.

На думку суду також не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, з наступних підстав.

Питання відшкодування моральної (немайнової) шкоди врегульовано ст.23 ЦК України.

Зокрема, відповідно до вимог ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, аналіз постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» дає підстави зробити висновок, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Втім позивач не довів суду ані факту спричинення моральної шкоди, ані вини та протиправності бездіяльності відповідача, ані причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю відповідача та спричиненням моральної шкоди, оскільки суду не надано жодних доказів завдання позивачу фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи (виписки з історії хвороби, дані медичного обстеження, докази втрати репутації тощо).

На думку суду, додані позивачем копії квитанцій не свідчать про те, що витрати на ліки були понесені самим позивачем і пов'язані, зокрема, з неотриманням ним відповіді від УПСЗН Кременчуцької райдержадміністрації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 18, 19, 107, 162 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.Д.Андрієць