Справа № 597/138/17,2-а/597/30/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Справа № 876/4101/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити недоплачену грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щорічної разової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік.

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2017 року (прийнятою в порядку скороченого провадження) в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм права.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни, це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань.

За ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-Х11 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень встановлених законом про Державний бюджет України. Таку редакцію цієї норми в Законі України від 28 грудня 2007 року №107-У-1 «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини 5 ст. 12 Закону України №3551-Х-11 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. В ст.2 вищезазначеного Закону міститься заборона щодо обмеження прав і пільг ветеранів війни, до яких відносяться і учасники бойових дій, - «Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними».

Законодавець, окрім конституційних норм, заклавши таку правову норму в спеціальний нормативний акт, що стосується безпосередньо прав учасників бойових дій захистив тим самим їх права наперед, шляхом прямої заборони обмеження їх прав, у цьому випадку право учасника бойових дій на отримання разової грошової допомоги, що виплачується щорічно до 5 травня, у їх законодавчо встановленому первісному розмірі, тобто у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові № 141 від 02.03.2016 року установив, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. Тобто у розмірі меншому, ніж передбачено ч. 5 ст. 12 цього Закону.

Отже, на час виплати ОСОБА_1 у квітні 2016 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України №3551-Х11 і Постанова Кабінету Міністрів України №141. За загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосуванню не Постанова Кабінету Міністрів України №141, а Закон України № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу, ч. 5 ст. 12 якого передбачає виплату цієї допомоги в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183- 2.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Згідно листа управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області № 1954/06 від 12.12.2016 р. позивачу у 2016 році виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 920,00 грн. та відмовлено у виплаті цієї допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п.26 згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пп. 2 п. 1 постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України, роз'яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, правомірно здійснена у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2017 року по справі № 597/138/17 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_2