Справа № 808/739/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року (о 14 год. 15 хв.) Справа № 808/739/17 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізької області

про стягнення грошової допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізької області (далі ГУ ДСНС України у Запорізькій області, відповідач), в якому просить стягнути з відповідача та зобовязати виплатити позивачу заборговану грошову допомогу на оздоровлення (недоплачену частку до розміру місячного грошового забезпечення) за 2016 рік у розмірі 2 383,62 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилається на приписи статті 129 Кодексу Цивільного захисту України, статтю 2 Закону України «Про оплату праці», частину четверту статті 97 Кодексу законів про працю України та зазначає, що працює на посаді водія у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізької області. Вказує, що грошова допомога на оздоровлення за 2016 рік відповідачем позивачу була не виплачена у повному обсязі (у розмірі місячного грошового забезпечення). Вважає, що чинне законодавство України не передбачає обмеження встановленого розміру виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у разі вибуття працівника у відпустку для осіб рядового та начальницького складу органів та підрозділів ДСНС України. Кодексом Цивільного захисту України чи іншими Законами не передбачено право адміністрації скорочувати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення або обмежувати її кошторисом, але, на думку позивача, адміністрація на свій розгляд визначає її розмір тому чи іншому службовцю не зважаючи на законодавчо чітко визначений розмір місячне грошове забезпечення. На підставі вищевикладеного, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач у судове засідання не зявився, проте разом із адміністративним позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

04.04.2017 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. №9889), у якій зазначає, що не зважаючи на вимоги п. 2 ст.129 Кодексу цивільного захисту України грошова допомога на оздоровлення за 2016 рік, відповідачем ОСОБА_1 була виплачена в неповному обсязі. Пояснює, що грошове забезпечення позивача в 2016 році складало всього 3 109,70 грн. Проте, позивач отримав матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у сумі 709,50 грн. і додатково отримав в рахунок виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік суму у розмірі 16,58 грн., а всього 726,08 грн. Таким чином, на думку представника позивача, вираховуючи різницю між розміром виплаченого грошового забезпечення та розміром виплаченої матеріальної допомоги (без урахування суми індексації та доплати за роботу у нічний час), сума недоплаченої до розміру грошового забезпечення матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік складає 2 349,93 грн. Вищевикладені порушення відповідачем норм чинного законодавства України є грубим порушенням конституційних та інших прав службовців ДСНС України, а тому просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборговану частину грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік у розмірі 2 349,93 грн.

За приписами частини першої статті 51 КАС України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Частиною першою статті 137 КАС України передбачено, що позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе прийняти заяву представника позивача про зміну (уточнення) позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не зявився, проте 11.04.2017 надав суду клопотання (вх. №10749) про розгляд справи без його участі.

Відповідач позовні вимоги не визнав та через канцелярію суду подав заперечення від 06.04.2017 №01/13-02/1747 (вх. №10316), у яких, зокрема, зазначає, що причини виплати матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 в розмірі 726,08 грн. полягають у тому, що наказом ДСНС України від 31.12.2015 №670 «Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 2016 році» керівників органів управління та підрозділів служби цивільного захисту було зобовязано забезпечити, починаючи з 2016 року, за рахунок збільшення розміру щомісячної премії місячне нарахування грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу у розмірі не менше 3 000,00 грн. (з урахуванням індексації та без урахування компенсації прибуткового податку). Крім того, п. 1.3 наказу було визначено, що виплату грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснювати у межах кошторисних призначень на 2016 рік. Вказує, що кошторис на 2016 рік ГУ ДСНС України у Запорізькій області передбачав 80 544 110,00 грн. надходжень на погашення видатків на грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, при цьому, відповідно до Розрахунку до кошторису на видатки для сплати матеріальної допомоги на оздоровлення було виділено 1 363 087,20 грн. Вказані кошти могли забезпечити виплату вказаної допомоги лише з розрахунку посадового окладу, окладу за звання та надбавки за вислугу років. Ураховуючи викладене, вважає, що відповідач керуючись вимогами п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, ч. 2 ст. 125 Кодексу цивільного захисту України, пп. 3 п. 5 Постанови КМУ від 7.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», п. 7 розділу І Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 23.04.2015 №475, які зобовязують керівників бюджетних установ здійснювати виплати в межах бюджетних призначень, на підставі п. 1.3 Наказу ДСНС України від 31.12.2015 №670 «Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 2016 році» та затвердженого кошторису ГУ ДСНС України на 2016 рік, здійснило виплату матеріальної допомоги на оздоровлення позивачу у межах кошторисних призначень на 2016 рік, а саме із розрахунку посадового окладу, окладу за звання та надбавки за вислугу років. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте 11.04.2017 надав суду клопотання (вх. №10750) про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною шостою статті 12 та частини першої статті 41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_1 працює на посаді водія 3 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Запорізькій області, а також є членом Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя.

На підставі наказу №588 від 11.10.2016 позивач отримав у жовтні 2016 року матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у сумі 709,50 грн. із розрахунку: посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років.

Згідно із довідкою відповідача від 05.04.2017 №620 судом встановлено, що у грудні 2016 року позивач додатково отримав в рахунок виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік суму у розмірі 16,58 грн. на підставі наказів №718 від 14.12.2016 та №751 від 28.12.2016.

Грошове забезпечення ОСОБА_1 у жовтні 2016 року складало: посадовий оклад 605,00 грн., оклад за звання 40,00 грн., надбавка за вислугу років 65,50 грн., надбавка за особливі умови служби, повязані з підвищеним ризиком для життя 161,25 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 354,75 грн., щомісячна премія 1 850,51 грн., доплата за службу в нічний час 33,69 грн., а всього 3 109,70 грн.

У звязку з не проведенням повної виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік під час відбуття у відпустку, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованої частини грошової допомоги у розмірі 2 349,93 грн.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями частин першої та другої статті 101 Кодексу Цивільного захисту України встановлено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 102 Кодексу цивільного захисту України на службу цивільного захисту приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни України з повною загальною середньою освітою, які відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров'я виконувати свій службовий обов'язок.

Приписами частини 2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2014 №593 визначено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до статті 129 Кодексу Цивільного захисту України особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту мають право зокрема на такі види відпусток: щорічна основна відпустка; додаткова відпустка у зв'язку з навчанням; творча відпустка, інші додаткові відпустки. Особам рядового і начальницького складу цивільного захисту надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового і матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що служба цивільного захисту України є видом державної служби, яка комплектується на контрактній або конкурсній основі, службовці якої мають право на належне соціальне забезпечення зокрема шляхом отримання грошової допомоги на оздоровлення при виході у щорічну основну відпустку.

Відповідно до частини другої статті 125 Кодексу цивільного захисту України порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі Постанова №1294).

Відповідно до пункту 2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

З 16.06.2015 набула чинності Інструкція про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 №475, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 р. за №544/26989 (далі Інструкція №475).

Відповідно до пунктів 20.1 20.3 Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, при наданні щорічної основної відпустки в розмірах, що не перевищують їх місячного грошового забезпечення. Підставою для виплати особі рядового і начальницького складу матеріальної допомоги є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати (із обов'язковим зазначенням суми) зазначеної матеріальної допомоги. Визначення розміру місячного грошового забезпечення для обрахунку вищезазначеної матеріальної допомоги проводиться у порядку, визначеному пунктом 19.3 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 19.3 Інструкції №447 при визначенні розміру матеріальної допомоги до розрахунку місячного грошового забезпечення беруться: посадові оклади, оклади за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія (у розмірі, що не перевищує розміру, затвердженого Положенням про преміювання осіб рядового і начальницького складу (пункт 5.1 цієї Інструкції), які встановлені особі рядового або начальницького складу на день звернення.

Отже, сума грошової допомоги на оздоровлення складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія у розмірі, що не перевищує відповідного встановленого розміру, які діяли на день звернення службовця.

Таким чином, для визначення розміру належної до виплати грошової допомоги на оздоровлення необхідно встановити розмір місячного грошового забезпечення особи.

Як було встановлено судом, позивач написав рапорт на щорічну основну відпустку у жовтні, у зв'язку з чим сума грошової допомоги на оздоровлення має бути визначена у розміру грошового забезпечення, яка діяла у зазначеному місяці.

В свою чергу, як вбачається з довідки нарахування грошового забезпечення, у жовтні позивачу всього було нараховано 3 109,70 грн., у тому числі: посадовий оклад 605,00 грн., оклад за звання 40,00 грн., надбавка за вислугу років 65,50 грн., надбавка за особливі умови служби, повязані з підвищеним ризиком для життя 161,25 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 354,75 грн., щомісячна премія 1 850,51 грн., доплата за службу в нічний час 33,69 грн.

При цьому, за змістом пункту 4.13 Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу, які виконують службові обов'язки в нічний час, виплачується доплата за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу. Роботою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів та установ службових обов'язків у період з 22 до 6 години. Під виконанням зазначених службових обов'язків слід розуміти, крім іншого, несення служби в складі чергових підрозділів, оперативно-аварійних груп тощо. Підставами для виконання службових обов'язків у нічний час є, у тому числі, графіки нарядів та чергувань, встановленим порядком затверджені керівниками органів управління (підрозділів). Облік фактичного часу роботи в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення табеля із зазначенням кількості фактично відпрацьованих у нічний час годин. Виплата особам рядового і начальницького складу, що залучалися до служби в нічний час, доплати за службу у нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Таким чином, на думку суду, виплата доплати за роботу у нічний час зумовлена графіком служби, вищезазначене у сукупності надає підстави для висновку про неврахування доплати за роботу у нічний час при обрахунку позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки така виплата не носить постійного характеру.

Разом із цим, як свідчать встановлені обставини справи, на підставі наказів №588 від 11.10.2016, №718 від 14.12.2016 та №751 від 28.12.2016, молодшому сержанту служби цивільного захисту ОСОБА_1 була надана матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки за 2016 рік у загальному розмірі 726,08 грн. із розрахунку: посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років.

У своїх поясненнях відповідач зазначив, що на підставі пункту 1.3 Наказу ДСНС України від 31.12.2015 №670 «Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 2016 році» та затвердженого кошторису ГУ ДСНС України на 2016 рік, позивачу здійснено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення у межах кошторисних призначень на 2016 рік.

Позивач в свою чергу вважає, що розмір грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік визначено відповідачем з порушенням вимог частини другої статті 129 Кодексу цивільного захисту України, оскільки чинним законодавством не передбачено право адміністрації скорочувати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення або обмежувати її кошторисом.

Суд погоджується з позицією позивача та зазначає, що всупереч приписів частини другої статті 129 Кодексу цивільного захисту України, відповідач при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік не взяв до розрахунку місячного грошового забезпечення доплати і надбавки постійного характеру та щомісячну премію у розмірі, що не перевищує розміру, затвердженого положенням про преміювання осіб рядового і начальницького складу, які встановлені позивачу на день звернення з рапортом про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

Суд не приймає посилання відповідача на обмеженість фінансування з огляду на обсяги кошторисних призначень ГУ ДСНС у Запорізькій області у 2016 році, та зазначає, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вказана позиція є сталою у судовій практиці Європейського суду з прав людини (наприклад, "Кечко проти України", заява №63134/00, п.26 рішення від 08.11.2005, [Електронний ресурс]: http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/974_025; "Сук проти України», заява № 10972/05, п.24 рішення від 10.06.2011, [Електронний ресурс]: http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/974_715).

Крім того, суд не критично ставиться до посилання відповідача на право керівника самостійно визначати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення в межах асигнувань, та звертає увагу, що визначене підпунктом 3 пункту 5 Постанови №1294 право керівника виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення у межах асигнувань, що виділяються на утримання органу служби цивільного захисту, не надає керівнику права виплачувати таку допомогу у розмірі меншому, ніж встановлено Кодексом цивільного захисту України, оскільки акт державного управління, яким є Постанова №1294, не може скасовувати або змінювати норму Кодексу, як акту вищої юридичної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно нарахував та виплатив позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2016 рік не у повному розмірі, з порушенням частини другої статті 129 Кодексу цивільного захисту України та всупереч розрахунку місячного грошового забезпечення, яке враховується при визначенні її розміру, передбаченого пунктом 3 розділу ХVІІІ Інструкції №475.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів приватної особи від порушень з боку суб'єкта владних повноважень з позиції гарантування дотримання принципу верховенства права та з урахуванням вимог закону.

Частиною третьої статті 2 КАС України визначено критерії, за якими адміністративний суд перевіряє правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. При цьому, при наданні оцінки діям чи рішенням суб'єкта владних повноважень на предмет відповідності таким критеріям, повноваження відповідного владного суб'єкта не можуть зазнавати втручання.

За змістом підпункту 3 пункту 5 Постанови №1294 та пункту 2 розділу XІX Інструкції № 475 нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення осіб рядового чи начальницького складу здійснюються органом управління (підрозділу) цивільного захисту за місцем проходження служби, у зв'язку з чим, визначення розміру належних до виплати сум має здійснювати саме цей орган, оскільки суд не може перебирати на себе такі функції.

Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, визначеного у відповідності до норм чинного законодавства. Також, при визначенні належної до виплати суми відповідач повинен врахувати розмір фактично виплаченої позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік, а також висновки суду щодо складових місячного грошового забезпечення для обрахунку допомоги для оздоровлення.

Згідно із частиною другою статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як встановлено частинами першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 КАС України не передбачено їх стягнення у даному випадках.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, визначеного у відповідності до пункту 3 розділу ХVІІІ Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №475 від 23.04.2015, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак