Справа № 821/239/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/239/17
16 год. 26 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

встановив:

ОСОБА_3 (позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на користь позивача середній заробіток за період затримки виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016 по справі № 821/596/16 за період з 03.08.2016 по 03.11.2016 у сумі 9834 грн. 50 коп. без врахування утримання податків та інших обов'язкових платежів, стягнути безпідставно стягнуту з ОСОБА_3 вихідну допомогу у сумі 3120 грн. 20 коп. без врахування утримання податків та інших обов'язкових платежів, стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 3500 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року скасована постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року по справі № 821/596/16, прийнято у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволений, скасовано наказ начальника УПФ в Нижньосірогозькому районі Херсонської області від 29 березня 2016 року №11-0 "Про звільнення працівника управління" ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем УПФ України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області, зобов'язано УПФ України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області поновити ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем УПФ України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області з 01 квітня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_4 об'єднаного управління ПФУ Херсонської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року з відрахуванням обов'язкових платежів. Дане судове рішення відповідачем не виконувалось. 11 жовтня 2016 року Одеським апеляційним адміністративним судом винесене додаткове рішення у справі № 821/596/16 та стягнуто з ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2016 року по 02 серпня 2016 року з відрахуванням обов'язкових платежів, допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді і стягнуто заробітну плату, але не більше чим за один місяць. Наказом начальника ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 03.11.2016 року № 58-о позивача поновлено шляхом призначення з 01 квітня 2016 року на посаду головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів Нижньосірогозького відділу обслуговування громадян ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітни 2016 року по 02 серпня 2016 року, в наказі зазначено, що позивач приступила до роботи з 04 листопада 2016 року. За період затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді (за період з 03 серпня 2016 року по 03 листопада 2016 року включно), відповідачем відмовлено у виплаті з посиланням на затримку виконання судового рішення з вини Одеського апеляційного адміністративного суду. Позивач посилається на те, що у відповідності до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню і негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, що забезпечує швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави. Тому враховуючи, що в судовому рішенні від 02.08.2016 ОСОБА_3 було поновлено на посаді, відповідач був зобов'язаний безвідкладно виконати рішення суду поновивши позивача на посаді, крім того, додаткове рішення ОААС від 11.10.2016 жодним чином не стосувалось питання щодо зміни або скасування поновлення на посаді, а було доповнено в частині стягнення коштів. Відповідач також не взяв до уваги, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016 року набрала законної сили, та є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно. Відповідно до частин 2 та 4 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Згідно ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Аналогічний висновок щодо застосування наведених вище норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року по справі № 21-63а15 (№ 2а- 3138/10/0370).

Крім того, позивач зазначає, що після видання відповідачем наказу про поновлення її на посаді ОСОБА_3 було зобов'язано повернути вихідну допомогу у сумі 3120 грн. 20 коп., яку позивач отримала під час незаконного звільнення, змусивши написати відповідну заяву та зазначену суму стягнули з суми, яка підлягала виплаті за час вимушеного прогулу визначену судом. Коли 21.12.2016 позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення стягнутої вихідної допомоги тому що законодавством не передбачено повернення вихідної допомоги працівником, підприємство повинно виплатити працівнику суму зазначену у рішенні суду і не може змінювати цю суму на суму вже виплаченої вихідної допомоги. Відповідач 19.01.2017 надав відповідь про відмову у поверненні безпідставно стягнутої суми вихідної допомоги.

Представник позивача прибув в судове засідання, позовні вимоги підтримав.

Заявлене позивачем клопотання про поновлення строку на звернення з позовом до ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, встановленого ч. 5 ст. 99 КАС України, як пропущеного з поважних причин, проти задоволення якого заперечує відповідач, суд вважає зайвим, оскільки факту пропуску строку на звернення з позовом не встановлено. Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Таким іншим законодавством є Кодекс Законів про працю України, ст. 233 якої передбачає, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В судовому засіданні суд задовольнив клопотання представника відповідача та здійснив заміну відповідача на правонаступника - Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області.

Представник відповідача прибув в судове засідання, проти позову заперечує, мотивуючи тим, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" від 16.12.2015 № 1055 відбулася ліквідація управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі шляхом реорганізації, злиття до об'єднаного управління Фонду. Таким чином, всі посади управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області підлягали скороченню. При ліквідації, реорганізації одного підприємства, коли створюється нове підприємство, працівники не вправі вимагати поновлення їх на роботі на новоутвореному підприємстві, якщо їх не було переведено туди в установленому порядку. Судовим рішенням апеляційного суду скасовано наказ про звільнення працівника ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області поновити ОСОБА_3 на цій же посаді. Оскільки, на момент винесення рішення суду управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області було ліквідовано, це унеможливлювало виконання рішення суду, Іванівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області змушене було звернутися до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз'яснення рішення. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 відмовлено в роз'яснені рішення в зв'язку з його фактичним виконанням. Також відповідач звертає увагу суду на те, що в постанові Одеського апеляційного суду від 02.08.2016 не було вимоги негайного виконання рішення, тільки в додатковій постанові від 11.10.16 апеляційний адміністративний суд постановив допустити негайне виконання рішення суду. Як тільки додаткова постанова ОААС надійшла відповідачу, а саме 01.11.16, вона була виконана.

Стосовно повернення вихідної допомоги, відповідач вказує, що вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами. Основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи. Вихідну допомогу з ОСОБА_3 було утримано з нарахування згідно її особистої заяви, яка була написана власноручно. Відповідно до статті 44 КЗпП вихідна допомога виплачується при припиненні трудового договору, а отже, судом при винесенні рішення про сплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу має враховуватися факт виплати працівникові при звільненні вихідної допомоги (ОСОБА_5 праці та соціальної політики України від 08.01.2009 р. № 1/06/186-09). Мінпраці у вищезазначеному листі звертає увагу працедавців на таке: якщо працівник отримав вихідну допомогу при звільненні, то цей факт слід врахувати при сплаті працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тобто, оскільки з поновленням на роботі працівник втрачає право на вихідну допомогу, то сума виплати має бути зменшена на суму вихідної допомоги, виплаченої працівнику. ОСОБА_4 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Херсонської області виконано ОСОБА_3 нараховано та виплачено в вересні 2016 року середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2016 по 29.04.2016 в сумі 4144,39 грн.; утримано прибуткового податку 18% - 745 грн. 99 коп., військового збору 1,5% - 62 грн. 17 коп., перераховано на картковий рахунок 3336,23 грн. Нараховано та виплачено 01.11.2016 середній заробіток за час вимушеного прогулу суму 9433, 74 грн. за період з 29.04.2016 по 02.08.2016, утримано прибуткового податку 18% - 1698, 07 коп., військового збору 1,5% - 141,51 грн., перераховано на картковий рахунок 7594,16 грн. Всього виплачено ОСОБА_3 10930,39 грн.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що ОСОБА_3 працювала на посаді головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем управління ПФУ в Нижньосірогозькому районі Херсонської області. 31 березня 2016 року наказом управління ПФУ в Нижньосірогозькому районі Херсонської області від 29 березня 2016 року позивача звільнено з вказаної посади, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпПУ.

Не погоджуючись з даним наказом ОСОБА_3, звернулася до суду з адміністративним позовом. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року скасована постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року по справі № 821/596/16, прийнято у справі нову постанову якою адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволений, скасовано наказ начальника УПФ в Нижньосірогозькому районі Херсонської області від 29 березня 2016 року №11-0 "Про звільнення працівника управління" ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем УПФ України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області, зобов'язано УПФ України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області поновити ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем УПФ України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області з 01 квітня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_4 об'єднаного управління ПФУ Херсонської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року з відрахуванням обов'язкових платежів.

13.08.16 позивач отримала копію постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.08.16, та 15.08.16 позивач звернулась з заявою до ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про необхідність виконання даного судового рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді.

11 жовтня 2016 року Одеським апеляційним адміністративним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_3 прийнято у справі додаткову постанову, якою внесено доповнення до резолютивної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2016 року, а саме: стягнуто з ОСОБА_4 об'єднаного управління ПФУ Херсонської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2016 року по 02 серпня 2016 року з відрахуванням обов'язкових платежів; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів та підготовки інформаційно-аналітичних систем УПФ України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області і стягнення заробітної плати, але не більш чим за один місяць; стягнуто з відповідача, ОСОБА_4 об'єднаного управління ПФУ Херсонської області, на користь ОСОБА_3 витрати пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 2 500 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Наказом начальника ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 03.11.2016 року № 58-о "Про поновлення на роботі ОСОБА_3." позивача поновлено шляхом призначення з 01 квітня 2016 року на посаді головного спеціаліста з ведення електронних реєстрів Нижньосірогозького відділу обслуговування громадян ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2016 року по 02 серпня 2016 року, наказано вважати, що ОСОБА_3 приступила до роботи з 04 листопада 2016 року.

16.11.2016 Іванівське об'єднане управління ПФУ Херсонської області подало до апеляційного суду заяву про роз'яснення абзаців 4,5 резолютивної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року. Але у роз'ясненні постанови суду було відмовлено.

20.12.2016 ОСОБА_3 звернулась з заявою до ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області з вимогою виплатити різницю в заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді за період з 03.08.2016 по 03.11.2016 включно. Іванівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області 05.01.2017 надало відповідь про відмову у проведенні виплат різниці за затримку виконання судового рішення, мотивуючи тим, що затримка у виконання судового рішення виникла з причин, що Одеським апеляційним адміністративним судом було затримане винесення додаткового рішення і що рішення апеляційного суду з даного питання буде виконане після набрання його законної сили. Позивач вважає, що має право відповідно до ст. 236 КЗпП України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 03.08.2016 по 03.11.2016 (65 днів). Виходячи з розрахунку доходів за січень 2016 року 2773 грн. 68 коп. (посадовий оклад - 1723,00 грн.+ доплата за ранг 55,00 грн.+ доплата за вислугу років 355,60 грн. + надбавка по постанові КМУ № 268 - 640,08 грн.), за лютий 2016 року 3278 грн. 59 коп. (оклад 1723 грн. + доплата за ранг 55 грн. + 355 грн. 60 коп. доплати за вислугу років + 213 грн. 36 коп. надбавки по постанові № 268 + відпустка 931 грн. 63 коп.), на думку позивача, різниця у заробітку за час затримки виконання судового рішення склала 9834 грн. 50 коп. (151 грн. 30 коп. розміру середньоденної заробітної плати х 65 днів вимушеного прогулу).

09.11.16 ОСОБА_3 була подана заява про утримання з неї вихідної допомоги. Наказом ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області № 58-О від 03.11.16 утримано з позивача вихідну допомогу, отриману при звільненні, в сумі 3120 грн. 20 коп. 21.12.2016 позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення стягнутої з мене вихідної допомоги повідомивши, що заяву, яку вона подала про стягнення з вихідної допомоги вважати неподаною, оскільки законодавством не передбачено повернення вихідної допомоги працівником, підприємство повинно виплатити працівнику суму зазначену у рішенні суду і не може змінювати цю суму. Листом від 19.01.2017 № 243/10 Іванівське об'єднане управління ПФУ Херсонської області відмовило в задоволенні заяви про повернення вихідної допомоги.

Позивач вважає такі дії ОСОБА_4 об'єднаного управління ПФУ Херсонської області неправомірними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Таким чином, даною нормою визначено обов'язок, а не право роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі. За змістом ст. 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, що забезпечує швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави. Враховуючи, що в судовому рішенні ОААС від 02.08.2016 вказано про поновлення ОСОБА_3 на посаді, відповідач був зобов'язаний безвідкладно виконати рішення суду шляхом видання наказу про поновлення на посаді. Тим паче, що позивач вже 15.08.16 звернулась з таким проханням та надала відповідачу копію постанови ОААС від 02.08.16.

Посилання відповідача на прийняття апеляційним судом додаткового рішення 11.10.2016 не подовжує термін негайного виконання, і строк набрання постанови ОААС в даному випадку також ніяким чином не змінює порядок негайного виконання судового рішення. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно. Отже, постанова ОААС від по справі повинна була виконуватись негайно в силу закону, а не за окремим рішенням (ухвалою) суду. Відсутність у резолютивній частині постанови вказівки на негайне виконання не є підставою для ухилення від виконання постанови. Згідно п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Відповідач, у свою чергу, зобов'язаний був видати наказ про відновлення працівника на роботі, при цьому відновлення проводиться не з дати винесення судового рішення або дати звернення працівника із відповідною заявою, а з дати незаконного звільнення.

Якщо посада скорочена, то роботодавець зобов'язано відновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни в штатний розклад - увести скорочену посаду. Якщо підприємство реорганізоване, розв'язок про відновлення працівника на роботі повинне бути виконане правонаступником.

Затримка роботодавцем виконання обов'язку про поновлення на роботі прирівнюється до змушеного прогулу працівника. У цьому випадку роботодавець повинен буде виплатити середній заробіток за весь час затримки .

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню на користь позивача, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацом 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

При обчисленні виплат, які включаються до розрахунку середньої заробітної плати, позивачем була неправильно обчислено сума доходів за останні два місяці роботи (січень - люти 2016 року) перед звільненням, помилково включено за лютий 2016 року грошові кошти за відпуск березня 2016 року в сумі 931 грн. 63 коп. Згідно п. 4 розділу Ш Порядку обчислення середнього заробітної плати не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час щорічної і додаткової відпусток). Тому за розрахунком суду за час затримки виконання судового рішення за період 03.08.16 по 03.11.16 позивачу слід виплатити 8321 грн. 04 коп., виходячи із заробітної плати за січень 2016 року 2773 грн. 68 коп. та за лютий 2016 року 2235 грн. 48 коп., розміру середньоденної зарплати 128 грн. 02 коп.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача безпідставно стягнутої вихідної допомоги в сумі 3120 грн., то суд вважає дані позовні вимоги такими, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 44 КЗпП передбачає, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Вихідну допомогу ОСОБА_3 було виплачено при звільненні за скороченням штатів, а в подальшому при поновленні її на посаді утримано з виплачених їй доходів на підставі її особистої заяви. Грошова допомога не була стягнута з ОСОБА_3 примусово, а була повернута нею добровільно, тому факту "безпідставного стягнення" суд не встановив. Судом врахована та обставина, що наказ про звільнення ОСОБА_3 за скороченням штату скасований, трудові відносини продовжені, тому у ОСОБА_3 відпали законні підстави для виплати їй одноразової грошової допомоги в розмірі 3120 грн. 20 коп., оскільки відповідно до ст. 44 КЗпП України виплата вихідної допомоги передбачена лише у разі звільнення працівника у зв'язку зі скороченням штату.

Якщо б ОСОБА_3 не повернула в добровільному порядку цю вихідну допомогу і відповідач подав позов до суду про стягнення суми виплаченої вихідної допомоги, то виникли б інші правові відносини, які регулюються діючим законодавством в іншому порядку. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

В межах розгляду даного спору немає підстав для стягнення з відповідача добровільно повернутої вихідної допомоги.

Що стосується вимог про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу (оплата послуг адвоката) в сумі 3500 грн., то суд вважає ці вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 2248 грн. 15 коп. Відповідно до статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. До складу витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги, зокрема, витрати, пов'язані із виконанням процесуальних дій по справі (наприклад, збір доказів, копіювання документів). Відповідно до ч.2 ст.90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 КАС України). Оскільки в грошовому виразі позовні вимоги задоволені на 64,23 %, то і судові витрати стягуються пропорційно.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки виконання судового рішення з 03.08.16 по 03.11.16 у сумі 8321 грн. 04 коп. (вісім тисяч триста двадцять одна гривня чотири копійки).

Стягнути з Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2248 грн. 15 коп. (дві тисячі двісті сорок вісім гривень п'ятнадцять копійок).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 травня 2017 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 12.3