Справа № 330/476/17
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
iменем України
2-а/330/9/2017

Справа № 330/476/17

"24" квітня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:
судді - Нестеренко Т.В.
при секретарі Корнієнко М.М.
за участю захисника адвоката Фоменка О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 3 батальону УПП в м.Житомирі ДПП старшого сержанта поліції Бєлякова Романа Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП старшого сержанта Бєлякова Романа Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що 24.02.2017 року відповідачем поліцейським Бєляковим Р.Г. було винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 р. серія БР № 445944 (надалі за текстом "Постанова") про те, що 24.02.2017 р. о 09-50 годині позивач керував ТЗ поза населеним пунктом з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП України. Зазначеною постановою позивача було визнано винним у порушенні пункту 9.8 Правил дорожнього руху (ПДР) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу з розмірі 425 грн. Вказана постанова є необґрунтованою та винесена із порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з огляду на таке: 1. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є -будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач дійсно керував автомобілем ДАФ державний номер НОМЕР_1 , але при цьому ближнє світло фар було увімкнено. Під час руху позивач був зупинений Відповідачем, яким і повідомлено, що відповідно де п. 9.8 ПДР з 1 жовтня по і травня на всіх механічних транспортних - засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світле фар. При цьому позивач повідомив, що світло було увімкнено, попросив надати докази порушення ним вимог ПДР. Відповідач повідомив, що було здійснено відеозйомку, але демонструвати її позивачу відмовився, мотивуючи це тим, що відеозйомку порушення позивачем ПДР України він надасть тільки за запитом суду у разі оскарження постанови, зараз демонструвати її він не зобов`язаний. Такі дії відповідача є грубим порушенням вимог ст.ст.251,252,268,278,283 КУпАП. 2. Відповідно до ч.2 от. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміни його напрямку тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Проте згідно підпункту Г пункту 9.1. ПДР увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження з справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128 частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. Водночас ст. 121-128, частини перша і друга статті 129,139 і 140 КУпАП не містять положень не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. З огляду на це, у разі порушення позивачем вимог п. 9. 8 ПДР України, відповідач мав притягнути позивача до відповідальності саме за ст. 125 КУпАП. Таким чином Відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилкове притягнуто Позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 КУпАП, то є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП. Враховуючи це, постанова ЕР № 445944 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 закриттю у зв`язку з відсутністю в діях Позивача окладу адміністративного правопорушення саме за диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ обов`язок доказування покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила Постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено до районного суду у порядку, визначеному КАСУ, з особливостями, встановленими КУпАП. Частина 1 ст. 20 КАСУ визначає місцеві загальні суду як місцеві адміністративні суди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КАСУ, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАСУ, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином позивач просить визнати дії Відповідача поліцейського роти № 3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП старшого сержанта поліції Бєлякова Романа Геннадійовича по винесенню постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 року, серія БР № 445944, щодо притягнення Позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. незаконними. 2. Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 року, серія БР № 445944 щодо притягнення Позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати, справу - закрити.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Фоменко О.С. позов та обставини, якими він обґрунтований підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Позивач ОСОБА_1 також зазначив, що він не заперечує, що у нього не було ввімкнено ближнє світло фар, але його автомобіль оснащений денними ходовими вогнями, які і були ввімкнені, що навіть підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем. Також він телефонував з місця складання протоколу про адміністративне правопорушення на гарячу лінію та 102, так як на посту було три працівника поліції, і вони спілкувались з ним з погрозами та вимагали зняти пломби з опечатаного вантажу, на що вони не мали повноважень, без ввімкненої камери, а тільки після його дзвінка на гарячу лінію один з них ввімкнув камеру, і тільки тоді почався запис, йому надали копію постанови і він рушив далі, і тільки потім йому зателефонували з гарячої лінії, але він вже був далеко від місця події.
В судове засідання відповідач не прибув, але надав письмові заперечення, в яких зазначив, що до Якимівського районного суду Запорізької області звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - Позивач) до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Бєлякова Романа Геннадійовича (далі - Відповідач) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017. Основною посилкою Позивача є те, що Правила дорожнього руху він не порушував. Відповідно до постанови інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі ДПП ст. сержанта поліції Бєлякова Р.Г. серії БР № 445944 від 24.02.2017 на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В даному випадку Позивач порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила), а саме - під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Проаналізувавши положення зазначеного пункту Правил, можна дійти висновку, що у даному випадку встановлено загальне правило, відповідно до якого з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар. Визначення денних ходових вогнів наведено у п.1.10 Правил, а саме: денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби. Тобто, не включення габаритних вогнів, а включення ближнього світла фар або денних ходових вогнів. Відповідно до Міжнародної Конвенції «Про дорожній рух» зі змінами від 2004 року, а також правила ЄЕК ООН № 48, «денний ходовий ліхтар» призначений для поліпшення видимості спереду транспортного засобу, який рухається вдень. Основне призначення денних ходових вогнів спрямоване на привернення уваги всіх учасників дорожнього руху до транспортного засобу, який рухається, зниження кількості дорожньо-транспортних пригод, що відбуваються з причин неуважності - наїзд на пішоходів і велосипедистів, а також зіткнень з транспортними засобами, які перетинають головну дорогу по другорядній Не слід путати денні ходові вогні з габаритними вогнями, які мають набагато меншу яскравість і призначені для позначення габаритів автомобіля в темний час доби та в умовах недостатньої видимості. Недостатня видимість відповідно до п. 1.10 Правил видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв пункт 9.Правил. Відповідно до вимог пункту 7.1.1 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» перевірка наявності, розташування, кількості, працездатності, наявності пошкоджень, кольору зовнішніх світлових приладів, у тому числі денних ходових вогнів, здійснюється візуально. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення е будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Доступу до засобів відео та фотофіксації патрульні поліцейські не мають, оскільки нагрудні відеореєстратори заблоковані, а доступ до них мають лише працівники відділу ІТ. Ознайомившись зі змістом адміністративного позову Позивача видно, що він дійсно керував автомобілем ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 але при цьому ближнє світло фар було ввімкнено. 24.02.2017 Позивача було зупинено за порушення п. 9.8 Правил, а себе не ввімкнення ближнього світла фар або денних ходових вогнів поза населеним пунктом, оскільки Позивач рухався на протитуманних фарах з непрацюючою лівою фарою. Неполадки з лівою фарою були усунуті на місці зупинки транспортного засобу, однак за рух без ввімкненого світла фар санкція частини 2 статті 122 КУпАП передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 НМДГ. На місці зупинки Позивач неодноразово зазначав, що на його транспортному засобі наявні денні ходові вогні і саме вони були включені у момент зупинки його транспортного засобу (10:31:15 хвилини відео № 0207). Однак на вимогу поліцейського пред`явити документи, які б підтверджували, що на його транспортному засобі вони встановлені Позивач на місці вчинення правопорушення відмовився. Звернувшись до суду Позивач уже зазначає, що у нього було ввімкнено ближнє світло фар, що говорить про те що Позивач намагається ввести в оману суд надаючи неправдиві пояснення задля уникнення адміністративної відповідальності. Патрульний поліцейський роз`яснив Позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, однак жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Підстав,для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин із Позивачем, а виконував обов`язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не було. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора Позивачем не надано. Постанову, було оголошено Позивачу негайно після закінчення розгляду справи. Позивача ознайомили зі змістом винесеної постанови та роз`яснили порядок оскарження постанови та строки сплати штрафу. Вважає, що достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності Відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських - свідків, які були в одному наряді із поліцейським, який виніс оскаржувану постанову, що в розумінні статті 251 КУпАП є належним доказом. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських. При чому, такий підхід жодним чином не суперечить презумпції винуватості держави в певних адміністративних справах, закріпленій частиною другою статті 71 КАС України. У випадку наявності суперечності між поясненнями позивача та поясненнями і свідченнями поліцейських і за відсутності інших доказів, наданих позивачем на його користь, перевага має надаватись поясненням та свідченням поліцейських. Посилання Позивача на відсутність факту порушення ПДР спростовується винесеною постановою, зі змістом якої Позивач погодився та навпаки підписав постанову без будь-яких зауважень, тобто не заперечував, що він рухався на транспортному засобі без ввімкнутих денних ходових вогнів або ближнього світла фар, а відсутність відповідної графи в постанові не позбавляло його можливості при підписанні постанови коротко викласти свої заперечення або висловити їх на окремому аркуші, який був би долучений до матеріалів справи. Але, Позивачем цього зроблено не було, що говорить про свідоме розуміння того що ним порушено п. 9.8 ПДР. Крім того хочу зазначити, що цього ж дня в момент спілкування з патрульними поліцейськими Позивач звернувся на лінію «102» зі скаргою на дії патрульного. Однак згодом від скарги відмовився обґрунтовуючи її тим, що з правопорушенням згодний і відповіді на її не потребує (додаток витяг з інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «АРМОР» щодо відпрацьованих завдань патрульними нарядами полці з 24.02.201708:00:00 по 24.02.2017 13:00:00). Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те. що й інші учасники виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХII (зі змінами та доповненнями) та п. 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 2.3 Правил передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатись від керування транспортним засобом. Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 Правил). Відповідачем в діях Позивача було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху до Позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 445944 від 24.02.2017. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення - акт органів адміністративної юрисдикції, яким вирішується питання про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та застосування до нього мір адміністративного стягнення, тобто постанова повинна містити прийняте по справі рішення. Також постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи: зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Статтею 284 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є рішення, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення. Із наведеного вбачається, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 вище переліченим вимогам відповідає, а тому Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою та що в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП. Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 596-VIII від 14.07.2015), встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто Відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості Позивачем на місці вчинення правопорушення не надано. Також частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України. Таким чином, керуючись нормою ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю вважаю, що вирішуючи питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, Відповідач, як посадова особа що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно - правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення Позивачем Правил дорожнього руху України га виніс відповідну постанову. Також зазначає, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення. Так, відповідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема це частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Крім того, Згідно п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Дана Інструкція є спеціальним підзаконним нормативно правовим актом та безпосередньо визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, де визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься без складання протоколу. Таким чином, твердження Позивача, що поліцейський повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, не заслуговує на увагу, так як у передбаченому у цій справі випадку протокол не складається. Аналогічної правової позиції дотримується і Львівський апеляційний адміністративний суд виклавши її у постановах по справах № 876/2642/16 та № 876/733/16 та Вищий адміністративний суд України у справах № 686/11550/16-а, 199/2090/16-а, 761/23274/16-а. При таких обставинах, виходячи з вищевказаного вважаю, що обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Винесення постанови посадовою особою, яка наділена відповідними повноваженнями, в даній справі є юридичним фактом. І саме цей факт слід перевіряти суду в даній справі. Крім того хочу зазначити, що Позивач в своєму позові ставить дві позовні вимоги до суду, а саме визнання незаконними дій поліцейського та скасування постанови. При цьому посилається на Пленум Вищого адміністративного суду щодо звільнення його від сплати судового збору за подачу позову про скасування постанови. Хоче зазначити, що Пленум ВСУ не звільняє Позивача від сплати судового збору за іншу вимогу", а саме визнання незаконними дій. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і. про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6): примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, суб`єктів владних повноважень. Тому, виходячи зі змісту вказаної статті суд не наділений повноваженнями щодо закриття адміністративної справи. Таким чином просить позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Бєлякова Романа Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 - відмовити за безпідставністю; Витребувати у Позивача експлуатаційне - технічну документацію на підтвердження встановлення денних ходових вогнів на транспортний засіб DAF ХF 105.410 д.н.з. НОМЕР_1 . Разом з тим, відповідач надав письмове клопотання зазначив, що факт розмови з позивачем був зафіксований на нагрудну відеокамеру поліцейського таким чином просить приєднати до матеріалів справи диск з відеозаписом та оглянути диск з відеозаписом в залі судового засідання.
У судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі: копія паспорта позивача (а.с. 3); копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 445944 ( а.с.4); довідка з місця проживання ( а.с.5); клопотання та письмові заперечення ( а.с.11-17,22-24); клопотання та диск з відеозаписом (а.с.25-26); список відпрацьованих ПНП (а.с.28).
Судом встановлено, що 24.02.2017 року відповідачем, поліцейським Бєляковим Р.Г. було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 р. серія БР № 445944 про те, що 24.02.2017 р. о 09-50 годині позивач керував ТЗ поза населеним пунктом з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП України. Зазначеною постановою позивача було визнано винним у порушенні пункту 9.8 Правил дорожнього руху (ПДР) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу з розмірі 425 грн.. Сам позивач ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем поза населеним пунктом з вимкненим ближнім світлом фар, але його транспортний засіб оснащений денними ходовими вогнями, які і були ввімкнені, що чітко просліджується на відеозаписі, наданим відповідачем. Відповідно до відеозапису, наданого відповідачем вбачається, що зйомка проходила під час спілкування з водієм, коли його транспортний засіб знаходився на зупинці та були ввімкнені аварійні вогні, а сама подія, зазначена в постанові, тобто керування ТЗ водієм ОСОБА_1 поза населеним пунктом з вимкненим ближнім світлом фар, відсутня. Також відеозапис підтверджує пояснення позивача, що ним було зроблено дзвінки на гарячу лінію та на лінію 102, для виклику патрульного наряду поліції, зазначене також підтверджується наданим списком відпрацьованих завдань патрульними нарядами поліції, відповідно до якого водій двічі телефонував на гарячу лінію та лінію 102.
Також судом встановлено, що при накладенні адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на місті вчинення правопорушення, в порядку ст.258 КУпАП, водію ОСОБА_1 не були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в порядку ст. 268 КУпАП.
Суд, враховуючи доводи позивача, що викладені в позовній заяві, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу з розмірі 425 грн., так як він керував ТЗ поза населеним пунктом з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР. Відповідно до правил дорожнього руху України 2017 року, п. 9.8. передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населенними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.(№111 від 11.02.2013). В даному випадку у водія ОСОБА_1 під час керування ТЗ поза населеним пунктом були вимкнені ближнє світло фар, але він керував з ввімкненими денними ходовими вогнями, які встановлені на транспортному засобі DAF ХF 105.410 д.н.з. НОМЕР_1 .

Щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу з розмірі 425 грн. слід зазначити, дійсно, Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема це частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП, що зазначено в запереченнях представника Відповідача.

Так, відповідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Але ні Відповідачем ні представником відповідача не надано доказів, що зазначене в постанові в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 р. серія БР № 445944, було зафіксовано в автоматичному режимі, відповідно до діючого законодавства. Так при огляді наданого відповідачем доказу, а саме диску з відеозаписом вбачається, що автоматичний відеозапис відповідач почав здійснювати після того, як водій зателефонував на гарячу лінію та на лінію 102, а не з самого початку, тобто з моменту керування водієм ТЗ з вимкненим ближнім світлом фар або вимкненими денними ходовими вогнями, потім його зупиненням, роз`ясненням водію його прав, а потім складанням постанови про адміністративне правопорушення, тобто з моменту виявлення адміністративного правопорушення, зазначені докази суду не надані.

Згідно з ч.1 ст.268 КУПаП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278,279,280 КУпАП.

Отже, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, яке не відноситься до переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, безпосередньо на а/д Київ-Чоп 86 км+700м, інспектор порушив вищезазначені права ОСОБА_1 ..

Відповідно до вимог статей 277-280 КУпАП відповідач мав повідомити позивача про розгляд справи, здійснити підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення та вчинити інші дії, а вже потім відповідно до ст. 283 цього ж Кодексу винести відповідну постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зазначене повинно було виконано за умови, якщо скоєне адміністративне правопорушення під дію диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 от. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміни його напрямку тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Проте згідно підпункту Г пункту 9.1. ПДР увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження з справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідне; до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128 частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. Водночас ст. 121-128, частини перша і друга статті 129,139 і 140 КУпАП не містять положень не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. З огляду на це, у разі порушення позивачем вимог п. 9. 8 ПДР України, відповідач мав притягнути позивача до відповідальності саме за ст. 125 КУпАП. Таким чином Відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилкове притягнуто Позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 КУпАП, то є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП.
За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За правилами ст.2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Виносячи оскаржувану постанову відповідач мав дотримуватись вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором ДАІ не зазначено та не долучено жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, відсутні свідки.

З урахуванням матеріалів справи, наданих учасниками процесу пояснень, заперечень та доказів, суд приходить до висновку, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови з вищевказаних підстав.
Згідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості. Однак досліджені в судовому засіданні докази не є беззаперечними та переконливими, щодо вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності винесення постанови БР № 445944 від 24.02.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, а тому вона підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 69-71, 158, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 9, 122, 247, 256, 288-293 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП старшого сержанта Бєлякова Романа Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Визнати дії поліцейського роти № 3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП старшого сержанта поліції Бєлякова Романа Геннадійовича по винесенню постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 року, серії БР № 445944 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. незаконними.
Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 року, серії БР № 445944 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати, справу - закрити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропертовського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Якимівського районного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя : Т.В. Нестеренко